Lucius Antonius
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Lucius_Antonius.jpg/250px-Lucius_Antonius.jpg)
Lucius Antonius oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli konsuli vuonna 41 eaa. Hänen vanhempansa olivat Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja Gaius Antonius olivat Luciuksen isoveljiä.
Lucius oli aina vanhimman veljensä Marcuksen kannattaja. Lucius oli kvestorina Asiassa 50 eaa. Lucius oli kansantribuuni vuonna 44 eaa. kun Marcus ja Julius Caesar olivat konsuleja. Lucius ajoi läpi lain jonka mukaan Caesar sai nimittää poissaollessaan puolet virkamiehistä pois lukien konsulit. Caesarin murhan jälkeen Lucius nimitettiin toimikuntaan, jonka tarkoituksena oli jakaa maata veteraaneille ja köyhille. Lucius toimi Marcuksen legaattina Mutinan sodassa ja sen jälkeen seurasi veljeään Galliaan. Sen jälkeen kun Marcus Antonius oli muodostanut toisen triumviraatin Octavianuksen ja Lepiduksen kanssa Lucius nimitettiin vuoden 41 eaa. konsuliksi.
Luciuksen konsulikaudella syntyi riita hänen ja Octavianuksen välillä veteraaneille jaettavasta maasta. Maat pakkolunastettiin pienviljelijöiltä ja luovutettiin sotilaille, mikä herätti laajaa tyytymättömyyttä maansa menettäneiden keskuudessa. Lucius päätti hyötyä tilanteensa Octavianuksen kustannuksella. Seuranneessa Perusian sodassa Lucius ja Marcus Antoniuksen vaimo Fulvia värväsivät aluksi joukkoja ja pitivät Roomaa jonkin aikaa. Pian he kuitenkin joutuivat perääntymään ja joutuivat Octavianuksen piirittämäksi Perusian kaupunkiin. Perusia ei ollut valmistautunut piiritykseen ja ruokavarastot hupenivat nopeasti. Lucius joutui antautumaan vuoden 40 eaa. alussa. Octavianus armahti kuitenkin Luciuksen ja lähetti hänet Hispaniaan maaherraksi. Tämän jälkeen Luciuksen elämästä ei tiedetä mitään, hän todennäköisesti kuoli Hispaniassa.
Lähteet
- Hornblower, Spawforth & Eidinow: The Oxford Classical Dictionary. Oxford University Press, 2012. ISBN 9780199545568.
- Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology > v. 1, page 216 - L. Antonius