Pakarock
Pakarock Esa Pakarinen | ||
---|---|---|
![]() | ||
Studioalbumin tiedot | ||
Äänitetty | syksy 1974[2] | |
Studio | Alppi-studiot, Helsinki[1] | |
Julkaistu | alkuvuosi 1975[1] (1988 LP-levyn uusintapainos) | |
Formaatti | LP-levy (RILP 7099) C-kasetti (FDE 197) | |
Tuottaja(t) | Vexi Salmi | |
Tyylilaji | rock | |
Kesto | 23.34 | |
Levy-yhtiö | Finnlevy | |
Levymerkki | Rytmi | |
Muut kannet | ||
![]() Albumin takakansi. | ||
Listasijoitukset | ||
| ||
Esa Pakarisen muut studioalbumit | ||
Vihoviimeiset tangot 1973 | Pakarock 1975 | Pakarock 2 1976 |
Singlet albumilta Pakarock | ||
|
Pakarock on Esa Pakarisen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 1975. Se on Pakarisen ensimmäinen rockalbumi. Levyllä Pakarinen laulaa ulkomaalaisia rock-kappaleita suomeksi käännettynä. Pakarisen seuraava rocklevy Pakarock 2 ilmestyi seuraavana vuonna.
Albumin tuottaja Vexi Salmi sai Hectorin Hectorock I -albumista idean tehdä Pakariselle rockalbumi, joka sisältäisi rock-klassikkoja parodisesti suomennettuina. Pakarock albumin singlet ”Rock on tullut jäädäkseen” / ”Köyhä mä oon” ja ”Noin se onnistuu” / ”Rokki on poikaa” olivat soitetuimpia singlejä tuhansissa jukeboxeissa ympäri Suomen. Albumia myytiin enemmän C-kasettina kuin vinyylilevynä.[1]
Albumi julkaistiin alkuvuodesta 1975 vinyylilevynä ja C-kasettina Rytmi-levymerkillä. Vuonna 2011 julkaistu Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988 -kokoelma sisältää kaikki albumin kappaleet.[2]
Albumi ylitti kultalevyrajan vuonna 1977 ja sitä on myyty yhteensä 26 200 kappaletta.[4]
Kappaleet
Kaikkien kappaleiden suomenkieliset sanoitukset tehnyt Vexi Salmi ja kappaleet sovittanut Kaj Westerlund.
A-puoli
- Köyhä mä oon – 2.24 (alkup. ”Poor Little Fool”, säv. Shari Sheeley)
- Kalsarit vain – 2.36 (alkup. ”Runaround Sue”, säv. Dion DiMucci ja Ernie Maresca)
- Antaa mennä vaan – 1.46 (alkup. ”It Doesn’t Matter Any More”, säv. Paul Anka)
- Noin se onnistuu – 1.55 (alkup. ”I Saw Linda Yesterday”, säv. Dickie Lee ja Allen Reynolds)
- Niin vaikeaa on teinirakkaus – 1.59 (alkup. ”A Teenager in Love”, säv. Doc Pomus ja Mort Shuman)
- Jäi vain jäljelle blues – 2.31 (alkup. ”Singing the Blues”, säv. Melvin Endsley)
B-puoli
- Rock on tullut jäädäkseen – 2.04 (alkup. ”Rock’n’Roll Is Here to Stay”, säv. David White)
- Kuusitoistavuotias – 1.52 (alkup. ”Only Sixteen”, säv. Barbara Campbell)
- Härmä rokkaa – 2.21 (alkup. ”Happy Baby”, säv. Frank Pingatore)
- Rokki on poikaa – 2.15 (alkup. ”Cradle of Love”, säv. Jack Feutheree ja Wayne Gray)
- Enkelin sain – 2.35 (alkup. ”Blue Angel”, säv. Roy Orbison ja Joe Melson)
- Oop shoop – 1.57 (alkup. ”Oop Shoop”, säv. Shirley Gunther ja Blondine Taylor)[5]
Meiltähän tämä käy -kokoelman mukaan kappaleen ”Oop shoop” kappaleen säv. ja alkup. san. Joe Josea, Blondine Taylor nimellä Blondie Taylor sekä Shirley Gunter.[2]
Kokoonpano
- Esa Pakarinen – laulu
- Kaj Westerlund – kapellimestari, piano (1, 6–8, 11–12), urut (1, 4, 7, 11), kosketinsoittimet (3), laulu (12) ja taustalaulu (6)
- Arto Alaspää – taustalaulu (1–3, 5–12)
- Pirjo Bergström – taustalaulu (1–3, 5–6, 9–12)
- Kai Lind – taustalaulu
- Martti Metsäketo – taustalaulu (1–3, 5–7, 9–12)
- Marjukka Riihimäki – taustalaulu (1–3, 4–6, 8–12)
- Irma Tapio – taustalaulu (4)
- Sakari Kukko – tenorisaksofoni (8, 9, 12, soolo: 12)[1]
- Antero Jakoila – (soolo)kitara (9)[1]
- Nono Söderberg – kitara
- Pentti Mutikainen – bassokitara
- Aimo Hakala – rummut[2]
Tuotanto
- Vexi Salmi – tuotanto (Finnlevy)
- Pekka Haraste – kannen valokuva[6]
Lähteet
- ↑ a b c d e Raittinen, Jussi: Esa Pakarinen – Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988, s. 65. Provisual, 2011.
- ↑ a b c d Nikulainen, Juha: Esa Pakarinen – Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988, s. 17. Provisual, 2011.
- ↑ Suomen Listalevyt: P-PAT Suomen Listalevyt. Viitattu 22.8.2023.
- ↑ Esa Pakarinen - Kulta- ja platinalevyt - Musiikkituottajat Ifpi. Viitattu 22.8.2023.
- ↑ Esa Pakarinen - Pakarock (1974, Vinyl) Discogs. Viitattu 9.8.2023.
- ↑ Nikulainen, Juha: Esa Pakarinen – Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988, s. 2. Provisual, 2011.