Agorasztó Tivadar
Agorasztó Tivadar | |
![]() | |
Született | 1870. szeptember 16. Pest |
Elhunyt | 1945. január 20. (74 évesen) Budapest |
Állampolgársága | magyar |
Foglalkozása | politikus |
Tisztsége |
|
Iskolái | Budapesti Tudományegyetem (–1893) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Agorasztó Tivadar témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Agorasztó Tivadar (Budapest, 1870. szeptember 16. – Budapest, 1945. január 20.) magyar politikus, jogász, országgyűlési képviselő. Az Országos Gyakorlati Közigazgatási Vizsgabizottság elnökhelyettese volt. A budapesti V. kerület Petőfi téri görögkeleti magyar egyházközösség főgondnoka volt. A Társadalmi Egyesületek Szövetsége és a Pest vármegyei Gazdasági Egyesület alelnöke. A Magyar Vöröskereszt Egyesület, a Gazdasági Egyesületek Országos Szövetsége, a Vakokat Gyámolító Országos Egyesület, az Alföldi Közművelődési Egyesület, a Budapesti Mentőegyesület, a Faluszövetség, az Országos Kaszinó és a Tisztviselő Kaszinó választmányi tagja volt. A Pest vármegye lexikonja szerkesztőbizottságának tagja.
Életpályája
Szülei: Agorasztó Szilárd és Emília voltak.[1] Középiskoláit Budapesten, Szatmáron és Pozsonyban járta ki. A jogot Pozsonyban, Debrecenben és Budapesten végezte el. 1893-ban a budapesti tudományegyetemen államtudományi doktori diplomát kapott. 1893–1896 között Békés vármegye tiszteletbeli aljegyzője, valamint Szatmár szolgabírója volt. 1896–1900 között Pest vármegye al-, és főjegyzője, majd alispánja volt. 1900–1913 között a budapesti községi közigazgatási tanfolyam tanára volt. 1905–1906 között részt vett a nemzeti ellenállásban. 1905–1918 között a Főrendiház tagja volt. 1918. november 25-től feje, vezetője volt az ország első vármegyéjének. 1926-ban a Városok és Vármegyék Országos Mentőegyesületének egyik megszervezője és elnökhelyettese volt. 1929-ben nyugdíjba vonult. 1931–1944 között Pest vármegye törvényhatósági bizottságának örökös tagja, valamint a Felsőház tagja volt.
Sokat tett a Budapest környéki települések infrastruktúrájának fejlesztésében: kórházakat, művelődési és gondozó egyesületeket alapított. Az elsők közt szervezte meg a közigazgatási szakemberek képzését és továbbképzését, kidolgozta ezek tanfolyami tananyagát és a vizsgafeltételeket.
Művei
- Pestmegye Trianon után I-II. (1930)
Díjai
- Rákospalota díszpolgára (1923)[2]
- Kalocsa díszpolgára (1926)[3]
- Szentendre díszpolgára (1926)[4]
- a II. osztályú Magyar Érdemkereszt (1929)
Jegyzetek
Források
- Névpont.hu
- Magyar Színművészeti Lexikon
- https://mtda.hu/ADATBANK/MAGYAR%20POLITIKAI%20LEXIKON/magyar_politikai_lexikon_2.PDF
- Országgyűlési almanach 1931-1935
- Országgyűlési almanach 1931-1936
- Országgyűlési almanach 1935-1940
- Országgyűlési almanach 1939-1944
További információk
- Ki-kicsoda? Kortársak lexikona. [Budapest], Béta Irodalmi Rt., [1937].
- Keresztény magyar közéleti almanach I-II. [3. kötet Erdély. 4. kötet Délvidék.]. Felelős szerkesztő és kiadó: Hortobágyi Jenő. Budapest, 1940.
- A magyar legújabb kor lexikona. Szerkesztő: Kerkápoly M. Emil. Budapest, 1930.
- Pest-Pilis-Solt-Kiskun vármegye és Kecskemét th. jogú város adattára. Szerkesztette: Csatár István, dr. Hovhannesian Eghia és Oláh György. Budapest, 1939. Kultúra Könyvnyomdai Műintézet
- Révai új lexikona I. (A–Baj). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1996. ISBN 963-901-595-4
- Szentendrei arcképcsarnok II. Elődeink. Összeállította: Pethő Zsoltné Németh Erika. Szentednre. 2006.