Bárdi László
![]() | Ebben a szócikkben a mandarin, illetve kantoni nyelvű szavak nemzetközi, illetve magyaros átírása között ide kattintva szabadon lehet választani. |
Bárdi László | |
Született | 1932. augusztus 14. (92 éves) Magyaróvár |
Állampolgársága | magyar |
Nemzetisége | magyar |
Foglalkozása | orientalista, egyetemi docens |
Iskolái | Eötvös Loránd Tudományegyetem (–1954) |
Kitüntetései | Pécs díszpolgára (2012) |
![]() A Wikiforrásban további forrásszövegek találhatók Bárdi László témában. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Bárdi László (Magyaróvár, 1932. augusztus 14. –) orientalista, egyetemi docens.
Családja
Nős, felesége Róth Margit tanárnő (igazgatóhelyettes, szakfelügyelő). Gyermekei: Judit (gimn. tanár), Éva (PTE Művészeti Kar dékáni titkár). Unokái: Ármin, András, Ábel, Barnabás, Gusztáv, Lénárd és Emília.
Tanulmányai
Középiskolai tanulmányait a Szamosújvári Állami Gimnáziumban majd a bonyhádi Petőfi Sándor Általános Gimnáziumban végezte. Ezt követően a budapesti Eötvös Loránd Tudományegyetem Bölcsészettudományi karán, történelem-földrajz szakon szerzett diplomát, 1954-ben. Ugyanott 'summa cm laude' minősítéssel doktorált 1971-ben. Posztgraduális tanulmányokat végzett Angliában, Londonban, a University of Westminster-en, Németországban, Potsdamban, a Karl Liebknecht Paedagogische Hochschule-n, Olaszországban, Perugia-ban, az Università per Stranierin és Kínában, Nancsangban (Nanchangban), a Csianghszi Sifan Tahszüén (Jiangxi Shifan Daxuén).
Munkakörei
1954-től 1964-ig tanár volt (Csurgói Gimnázium, Gamás, Beremend), majd a Pécsváradi Gimnáziumban igazgatóhelyettes, 1964-től Pécsváradi járási, majd Baranya megyei tanulmányi felügyelő. Később főelőadó, majd csoportvezető, végül osztályvezető-helyettes főtanácsos (Baranya Megyei Tanács VB. Művelődésügyi Osztálya) lett. A Dél-Dunántúli Tankerület igazgatójaként működött 1992-től 1994-ig. 1972 és 1998 között a Pécsi Tanárképző Főiskolának, majd a Janus Pannonius Tudományegyetemnek volt meghívott, szerződéses oktatója, 1999-től egyetemi docensként a Pécsi Tudományegyetem Ázsia Központjának alapító igazgatója.
Külföldi vendégtanári munkája: Nanchang, Csianghszi Sifan Tahszüe (Jiangxi Shifan Daxue), Kínai Civilizáció Tanszéke (1994-95); Bukaresti Egyetem Hungarológiai Osztálya (1995); Peking, Zsenmin Tahszüe (Renmin Daxue), Történelmi Tanszék (1996).
Tudományos tevékenysége
A második világháború utáni első hazai tehetséggondozó mozgalom elméleti megalapozója és gyakorlati szervezője (1976–80). Az 1980-as évektől kutatásai és egyetemi oktató munkája előbb a keleti világvallások eszmevilágának, majd az orientalisztika területére, az antik lovasnomád népek eredetének és vándorlására, valamint a magyar keletkutatók tevékenységének vizsgálatára irányulnak. Ezzel kapcsolatban 31 kutatóutat tett Kínában, továbbiakat pedig Ázsia és a Távol-Kelet egyéb országaiban (India, Nepál, Mongólia, Törökország, Szibéria, Sikkim stb.). Számos nemzetközi konferencia előadója (Kínában: Peking, Hohhot, Csefeng (Chifeng), Tunhuang (Dunhuang); Angliában, Svájcban, Horvátországban, Hollandiában, Romániában stb.). A kovásznai Kőrösi Csoma Sándor Napok tudományos tanácskozásainak rendszeres résztvevője (1998-tól csaknem folyamatosan napjainkig). A Kínai Tv Történelmi Dokumentumfilm Bizottságának tanácsadója (1988-89), majd ugyanott a népvándorláskori dokumentumfilm-sorozatok szakértői csoportjának vezetője (2000), a Kínai Társ. Tud. Akadémia Selyemút Kutatóintézetének elnökségi tagja, a Kínai Tud. Akad. kínai szakértője (2020-ig).
Szakirodalmi tevékenysége
Mintegy 320-340 tanulmányt és cikket tett közzé magyar, angol, német, kínai nyelven, tizenöt önálló kötete (3 egyetemi tankönyve) jelent meg, 36-38 hazai és külföldi tanulmánykötet társszerzője. Emellett fordít és ismeretterjesztő cikkeket ír.
Ismeretterjesztő tv-filmek közreműködője ill. szövegírója: Ki népei vagyunk? I–II–III. (2003); A Selyemút I–VIII. (2003–2004); Kézművesek a Selyemút mentén (2004); Tiltott város – világváros: Peking (2004); A kínai filozófia és a képzőművészetek I–II. (2007); A Császár-csatorna I–IV. (2007–2008).
Főbb művei
- Őseink nyomában a Távol-Keleten; Pannónia, Pécs, 1993.
- Vallástörténet I. Keleti világvallások; JPTE-TANORG, Budapest, 1996.
- Vallástörténeti szöveggyűjtemény I. r. Keleti világvallások; JPTE-TANORG, Budapest, 1997.
- Chinese Assessment of Sir Aurel M. Stein's Work; Eurolingua, Berlin-Bloomington-London-Paris-Toronto, 1999.
- A keleti világvallások története és eszmevilága; Keleti Kiskönyvtár 1. sz., JPTE Ázsia Központ, 1999.
- Dunhuangxue ji qi yanjiude deshi zai guoji shangde zhongyao yiyi; Dunhuang, 2000.
- Az ősi Selyemút világa; Masszi, Budapest, 2003.
- Keleti kapcsolatok-Keleti gyökerek; Balaton Akadémia, Keszthely, 2004.
- Homokba temetett karavánutakon; Masszi-Duna Tv, Budapest, 2005.
- Kína, a letűnt istenek birodalma; Alexandra, Pécs, 2007.
- Kelet népe vagyunk; Helikon, Budapest, 2007.
- Kínai hajónapló. Magyarok a Császár csatornán; Masszi, Bp., 2008.
- Napkelet üzenete; Balaton Akadémia, Keszthely, 2008. (Szent György könyvek)
- Elődeinkről – utódainknak. Őseink ösvényein; Püski, Bp., 2016.
- Őstörténetünk ösvényein. Utódainknak, elődeinkről; Pro Pannonia, Pécs, 2016. (Pannónia könyvek)
- Ázsiából Európába. Ősi keleti lovasnépek vándorútja nyugatra; Pro Pannonia, Pécs, 2019.
Kitüntetései
- Az Oktatásügy Kiváló Dolgozója
- Munka Érdemrend ezüst fokozata
- Tehetségekért-díj
- Apáczai Csere János-díj (Okt. Minisztérium)
- a Brit Akadémia Stein Aurél felfedezői díja (három alkalommal)
- Kőrösi Csoma Sándor-díj (Kőrösi Cs,S. Közm Egy.)
- Bocskai-díj
- Grastyán-díj (Tud. Ism terj. Társ.)
- Teleki Sámuel felfedezői díj (Magyar Földr. Társ.)
- mongol („Az ifjúságért”; Mongol Okt Min.)
- mongol („Kiváló értelmiségi”; Mongol Okt. Min.)
- kínai („Nanchangi Egyetem emlékérme”)
- Pécs díszpolgára
- kínai („Különleges könyvek Kínáról – 2017”; Kínai Minisztertanács)
- Magyar Érdemrend tisztikeresztje polgári tagozat (2018)[1]
- Polg-Diplomácia Követe (Magyar-Kínai Baráti Társ.)
- Nemzetvédelmi Kereszt (Vitézi Rend)
Jegyzetek
- ↑ Állami kitüntetések átadása. www.kormany.hu (Hozzáférés: 2018. augusztus 18.) arch
Források
- Tóth József – Trócsányi András (szerk.): Ki kicsoda a magyar geográfiában? PTE, Pécs, 2001.
- Hermann Péter (főszerk.): MTI Ki kicsoda? MTI, Budapest, 2005.
- Hermann Péter (főszerk.): MTI Ki kicsoda? MTI, Budapest, 2008.
- Liang Caide: Meili Xiongyali; Nanjing, China, 2005.
- Liang Caide: Qingxi Duoano Meili Xiongyali; Beijing, China, 2011.
- Romváry Ferenc (főszerk.): Pécs Lexikon I-II., Pécs, 2011.
- Horváth Gergely-Zombory Klára (főszerk.): Szép ívű hidak. Kínai személyiségek emlékei Magyarországról; kétnyelvű; Budapest, 2017.
- Keleti horizontunk. Bárdi László tiszteletére; szerk. Tóth József, Wilhelm Zoltán; PTE Földtudományi Doktori Iskola–Publikon, Pécs, 2009 (Keleti kiskönyvtár)
Pécs-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap