Csangszu kogurjói király
![]() | Ebben a szócikkben a koreai nyelvű szavak átdolgozott latin betűs és magyaros, valamint a mandarin nyelvű szavak pinjin és magyaros átírása között ide kattintva szabadon lehet választani. |
Csangszu (Jangsu) | |
Kogurjo 20. királya | |
Uralkodási ideje | |
413 – 491[1][2] | |
Elődje | Kvanggetho (Gwanggaeto) |
Utódja | Mundzsa (Munja) |
Életrajzi adatok | |
Gyermekkori név | Ko Gorjon (고거련, 高巨連, Go Go-ryeon) vagy Ko Jon (고연, 高璉, Go Yeon) [2] |
Született | 394[2] Ji'an |
Elhunyt | 491 (97 évesen)[2] Phenjan |
Édesapja | Kvanggetho (Gwanggaeto)[2] |
Édesanyja | ismeretlen nevű királyné[2] |
Házastársa | ismeretlen nevű királyné[2] |
Gyermekei | Ko Dzsoda (고조다, 高助多, Go Jo-da) és egy ismeretlen nevű lánygyermek[2] |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Csangszu (Jangsu) témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Átírási segédlet | |
Csangszu vang | |
Koreai átírás | |
Hangul | 장수왕 |
Handzsa | 長壽王 |
McCune–Reischauer | Changsu wang |
Átdolgozott | Jangsu wang |
Csangszu (Jangsu) (394 – 491) az ókori Kogurjo (Goguryeo) állam huszadik királya volt.[2] Az apja és az ő uralkodása alatt Kogurjo (Goguryeo) uralta a Koreai-félsziget kétharmadát, Mandzsúriát, az orosz Tengermelléki határterület egy részét, és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is, ami példa nélküli a koreai történelemben.[3][4] Posztumusz nevének jelentése „hosszú életű”.[5]
Élete
Kvanggetho (Gwanggaeto) király fiaként született Ko Gorjon (Go Go-ryeon) néven 394-ben, 409-ben lett koronaherceg, majd 413-ban, 19 évesen követte apját a trónon.[2][3]
Csangszu (Jangsu) folytatta apja hódításait. A déli és északi dinasztiák idejében míg az északiakkal harcolt, a déliekkel diplomáciai kapcsolatot vett fel. 427-ben a fővárost Phjongjang (Pyeongyang)ba költöztette, a Tedong (Daedong) folyó partjára. A város évszázadok óta fontos központ volt az előző királyságokban, így ez a stratégiai lépés gazdasági és kulturális szempontból is jelentős volt az ország számára.[5] Pekcse (Baekje) és Silla fenyegetésként élte meg a főváros délebbre költöztetését és a két állam összefogott Kogurjo (Goguryeo) ellen. 472-ben a kínai Vej (Wei)hez fordultak katonai segítségért. Három évvel később azonban Kogurjo (Goguryeo) bevette Pekcse (Baekje) fővárosát, miután egy Kogurjóból (Gorguryóból) küldött buddhista szerzetes, Torim ( 도림, 道琳, Dorim) sikeresen rávette Kero (Gaero) királyt, hogy haszontalan építkezésekre költse az államkincstár tartalékát. A királyt lefejezték, és Pekcse (Baekje) kénytelen volt délebbre költöztetni a központját.[6][7][3] Ezt követően Csangszu (Jangsu) figyelme Silla felé fordult, több kampányban területeket rabolt el tőlük délen.[8][2]
Csangszu (Jangsu) 97 éves korában hunyt el, a trónon unokája követte Mundzsa (Munja) néven.
Jegyzetek
Források
- ↑ Doopedia: 장수왕 (koreai nyelven). Doopedia. (Hozzáférés: 2016. június 30.)
- ↑ KBS: King Jangsu (1). KBS. (Hozzáférés: 2018. december 27.)
- ↑ KBS2: King Jangsu (2). KBS. (Hozzáférés: 2018. december 27.)
- ↑ Kim: Jinwung Kim. A History of Korea: From "Land of the Morning Calm" to States in Conflict (e-könyv via Scribd), Indiana University Press (2012). ISBN 9780253000781
- ↑ Nahm: Nahm, Andrew C. Korea: Tradition and Transformation — A History of the Korean People, második kiadás, Elizabeth, NJ: Hollym International (1996). ISBN 1-56591-070-2
Előző uralkodó: Kvanggetho (Gwanggaeto) | Kogurjo királya 413–491 | Következő uralkodó: Mundzsa (Munja) |
Korea-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap