Fáraó masztabája
Fáraó masztabája | ||||||||||||
![]() | ||||||||||||
Építtető: Sepszeszkaf | ||||||||||||
Ókori neve |
qbḥ Špss k3=f[1] | |||||||||||
Épült | i. e. 26–25. század | |||||||||||
Típusa | piramisszerkezetű masztaba | |||||||||||
Magassága | 20 méter | |||||||||||
Alap élhossza | 99,6×74,4 méter | |||||||||||
Anyaga | gránit, mészkő | |||||||||||
Elhelyezkedése | ||||||||||||
![]() ![]() Fáraó masztabája Pozíció Egyiptom térképén | ||||||||||||
![]() |
A fáraó masztabája (arabul: مصطبة الفرعون,) a IV. dinasztia utolsó uralkodójának, Sepszeszkafnak nyughelye. A szakkarai nekropolisz területén helyezkedik el, elkülönülve közvetlen elődeinek temetkezési helyétől, a gízai piramismezőtől, visszatérve az I. és II. dinasztia tisztviselőinek körzetébe. A sír alakja és szerkezete különleges, masztaba alakú, mint az archaikus tisztviselősírok, de a piramisépítés technológiájával készült. A korabeli feliratok piramisként említik.
Építtetője
![]() | Bővebben: Sepszeszkaf |
Sepszeszkaf, Menkauré fia az Óbirodalom kevéssé ismert alakja. Annak ellenére, hogy feleségei is ismertek, több személyt a gyermekének tartanak, mégis özvegye révén Uszerkaffal új dinasztia kezdődik halála után. Általános vélemény szerint rövid ideig, alig öt esztendeig uralkodott.
Helyszín
A fáraó masztabája a szakkarai nekropolisz területén áll, annak is a déli részén. Egy olyan eldugott vádi mellett építették, ahonnan egyetlen korábbi piramist sem látni, még a gízaiakat sem. Ezen a környéken majd csak a VI. és XIII. dinasztia egyes uralkodói építtettek maguknak sírt.
Szakkarában Sepszeszkaf idején az egy évszázada nem használt archaikus kori és kora óbirodalmi temető volt, amelyben az I. és II. dinasztia korának alsó-egyiptomi tisztviselői, valamint a III. dinasztia lépcsős piramisokat építő uralkodói temetkeztek. A hely Huni óta elhagyatott volt. A helyválasztásban csakúgy, mint Sepszeszkaf néhány más döntésében szerepet játszhatott egyfajta múlt felé fordulás, a IV. dinasztia mintáitól való eltérés szándéka. A következő király, Uszerkaf egyenesen a Dzsószer-piramis körzetén belülre temetkezett, a későbbi utódok Dahsúrban építettek sírt, majd a VI. dinasztia újra visszatért Szakkarába, de a gízai sírvárost végleg elhagyták.
- Lepsius térképe a dél-szakkarai temetőről
- Dél-Szakkara látkép, a háttérben Dahsúrral
- Látkép: Dél-Szakkara és Dahsúr
- A fáraó masztabája, a háttérben II. Pepi piramisa
Feltárása
A masztabába az újkorban elsőnek John Shae Perring ereszkedett le 1839-ben. Karl Richard Lepsius a szakkarai térképezés alkalmával 1843-ban felkereste a sírt, de további vizsgálatokat nem végzett. Az alépítményt először 1858-ban Auguste Mariette tárta fel, de igazán alapos tanulmányozására csak az 1924–1925-ös ásatási évadban Gustave Jéquier kerített sort. Ő határozta meg elsőként a sír igazi tulajdonosát egy sztélé alapján, mivel korábban Unisz sírjának tartották.
- A sír rekonstrukciós rajzai
- 3D rekonstrukció
A masztaba
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Mastabashepseskaf.jpg/150px-Mastabashepseskaf.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Lepsius-Projekt_tw_1-1-39.jpg/150px-Lepsius-Projekt_tw_1-1-39.jpg)
A masztaba alapozása és burkolata mészkőből készült, a teljes felépítmény és a szerkezeti elemek az alépítményben gránitból. A sír csak külalakjában emlékeztet masztabára, valójában a piramisok konstrukciója alapján épült. A felépítményben nincsenek helyiségek, tömör. A köveket a piramisépítéshez kifejlesztett módon rakták, rétegesen, kissé befelé dőlve. Már az alapozása is gigantikus, egy nagy emelvényt építettek, és arra helyezték el a sírt. Az oldalak 70°-os szögben emelkednek, a teteje valamikor kissé íves lehetett, hasonlóan az alépítmény mennyezeteinek álboltozatához. A felépítmény két rövidebb oldalán valószínűleg a tetőn kissé túlnyúló fal volt. Ettől úgy nézhetett ki új korában, mint egy hatalmas szarkofág. A hagyományos piramiskonstrukciótól csak a sírkamra építésének módja tér el, de ebben a korábbi Dzsedefré-piramisra és Baka-piramisra hasonlít. A sírkamrát ugyanis a „nyitott gödör” módszerével készítették, mint a korábbi masztabákét, majd befedték és ráépítették a felépítményt. A külső burkolat valószínűleg sosem készült el teljesen.
Az alépítményben a bejárati folyosó az északi oldalon nyílik, 20,75 méter hosszú volt eredetileg, de a felépítmény rongálódása miatt ma már csak 16,3 méter. 23° 30’ lejtéssel halad egy előszobaféléhez. Itt a folyosó magassága lecsökken két méterről körülbelül 1,3 méterre, és a szélessége is szűkül 1,1 méterre. Az előtérből öt raktárhelyiség nyílik, valamint a sírkamra. A raktárhelyiségek valószínűleg sosem lettek használatba véve. A sírkamra 8,31×3,05×5,55 méteres. Nagy belmagassággal rendelkezik, 4,4 méter magasságban gránit áthidalók fedik be, amelyeket alulról ívesre faragtak, így álboltozatot kaptak. A boltozatok tejeje 5,5 méternél magasabban van. A szarkofág fekete homokkőből készült. Az alépítmény már nem egyszerűen T alakú, mint a Baka-piramisnál, hanem annál kissé bonyolultabb. Némi szünet után – Unisztól – a piramisok jellemző alépítmény-szerkezete ehhez hasonló lesz.
Sírkerület
A masztabát kettős, palotahomlokzatos kerítésfal vette körül a felépítménnyel párhuzamosan. Ez valószínűleg zárt volt, bár az északi részeiből még nyomok sem maradtak fenn. A belső kerítésfal a felépítménytől körülbelül 10 méterre fut, és 2,05 méter vastag. A keleti oldalhoz illesztett halotti templomnál kitüremkedik, és körbeveszi a templomot is. A külső a templomon kívül halad és egyenes vonalú, 48 méterre a masztabától.
A halotti templom nincs szerkezeti összefüggésben a masztabával, ahogyan a piramisoknál sincs. Egyszerűen csak mellé építették. A templom egy áldozati csarnokból állt, amelyből álajtó nyílik a masztaba felé. A két oldalán öt tárolóhelyiség áll. Nincsen szoborfülke, valahol mégis állhatott egy szobor, mert néhány töredéke előkerült. Kelet felé még két belső udvar is volt. A templomhoz vezet a felvezető út. A völgytemplom és a felvezető út jelenleg még feltáratlan.
- A sír közelről
- A masztaba északnyugati sarka
- Az északi bejárat
Jegyzetek
- ↑ A qebeḥ szó több jelentésű, vízzel lefröcskölést jelent elsősorban, amiből a „megtisztulás” és „hűvösség” fogalmai is származnak, így a nevet akár hűvös piramisként is lehetne fordítani
Források
- Valloggia, Michel. A IV. dinasztia befejezetlen piramisai, in: Hawass, Zahi (szerk). A piramisok rejtett kincsei, Pécs: Alexandra, 225–241. o. (2003). ISBN 963-368-533-8
- Lehner, Mark. Piramisok nagykönyve. Budapest: Alexandra (1997). ISBN 963-368-463-3
- Zamarovský, Vojtech. Felséges piramisok. Madách Bratislava (1981)
- Rainer Stadelmann: Die ägyptischen Pyramiden. Vom Ziegelbau zum Weltwunder, Zabern, Mainz 1997 (3. Auf.) ISBN 3-8053-1142-7
- Miroslav Verner: Die Pyramiden, Rowohlt, Hamburg, 1999. ISBN 3-499-60890-1
- Alice Cartocci, Gloria Rosati: Egyiptomi művészet, In: A művészet története, Corvina, Bp, ISBN 978-963-13-5586-4
előző: Menkauré-piramis | következő: Hentkauesz-piramis |
Ókorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap