Halogének
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f5/Halogene.jpg/250px-Halogene.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/Halog%C3%A9nek.jpg/150px-Halog%C3%A9nek.jpg)
A halogének a periódusos rendszer VII.A főcsoportjában (IUPAC szerinti 17-es csoportjában) található elemek. A fluor (F), klór (Cl), bróm (Br), jód (I), asztácium (At) és a tenesszium (Ts) tartozik ebbe a csoportba. A halogén szó jelentése: sóképző.
Az asztácium elektronszerkezete miatt már a félfémek közé is besorolható, nem túl jelentős, radioaktív elem. A tenessziumot 2009 októberében sikerült először előállítani az oroszországi Dubnában. (Mindössze 6 atomot sikerült kimutatni.[1][2])
Elnevezésüket a görög sóképző szóból kapták, mivel fémekkel sókat hoznak létre. Elemi állapotban kétatomos molekulákat alkotnak. A magas reakciókészségük miatt a természetben csak vegyületként, főleg ionként találhatóak meg. Mivel külső elektronhéjukról csak egy elektron hiányzik a telített állapot (nemesgázszerkezet) eléréséhez, általában elektron felvétele során lépnek reakcióba (oxidálószerek). Az így létrejövő egyszeres negatív töltésű ionjaikat halogenidionoknak nevezzük, ezek sóit pedig halogenideknek. A halogenidionok megtalálhatóak sok ásványban és a tengervízben is.
A fluor a legnagyobb elektronegativitású elem, elektronegativitása Pauling-skálán 3,98, ezért vegyületeiben oxidációs száma mindig −1. A többi halogénelem oxidációs száma vegyületeikben leggyakrabban −1, +1, +3, +5 vagy +7. A klórnak és a brómnak +4-es és +6-os oxidációs számú vegyületei is léteznek (egyes oxidok).
A halogének egymással alkotott vegyületeit interhalogéneknek nevezzük. A fluort kivéve oxidjaik savanhidridnek tekinthetők, belőlük oxosavak származtathatók. Például a diklór-monoxid a hipoklórossav, a diklór-heptaoxid a perklórsav anhidridje, a klór-dioxid a klórossav és a klórsav vegyes anhidridjének tekinthető.
A halogének főbb tulajdonságai
- olvadáspontjuk, forráspontjuk és sűrűségük a csoportban lefelé haladva nő
- szobahőmérsékleten a fluor és a klór gáz, a bróm folyékony, a jód szilárd halmazállapotú
- elektronegativitásuk nagy, ami a csoporton belül lefelé haladva csökken
- a legerősebb oxidáló tulajdonságú elemek, ez a tulajdonságuk a csoporton belül lefelé haladva csökken
- vízben oldódnak (a fluor még a víz oxigénjét is képes oxidálni, miközben reakcióba lép a vízzel)
- látható fénnyel gerjeszthetők
A természetben elsősorban a tengervízben, ásványvizekben fordulnak elő vegyületeik. Jelentősek a nátriummal alkotott sóik, a nátrium-halogenidek (például NaF rovarirtószer).
Halogén | Atomtömeg (g/mol) | Olvadáspont (K) | Forráspont (K) | Elektronegativitás (EN) (Pauling-skála) |
fluor | 18,998 | 53,53 | 85,03 | 3,98 |
klór | 35,453 | 171,6 | 239,11 | 3,16 |
bróm | 79,904 | 265,8 | 332,0 | 2,96 |
jód | 126,904 | 386,85 | 457,4 | 2,66 |
asztácium | (210) | 575 | 610 | 2,2 |
tenesszium | (294)* | * | * | * |
* A tenesszium értékei ismeretlenek.
Az irodalomban
Dániel Anna Margot királyné gobelinjei című regényének főszereplője, Lonka mindig szomjas lesz, ha a halogénelemekről tanul.
Források
- ↑ Element 117 discovered Archiválva 2011. július 19-i dátummal a Wayback Machine-ben at physicstoday.org
- ↑ Recommendations: 31st meeting, PAC for Nuclear Physics. [2010. április 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. április 14.)