Hast Behest-palota
Hast Behest-palota | |
![]() | |
![]() | |
Település | District 3 |
Megnyitás | 1669 |
Építési stílus | Safavid architecture |
Építész(ek) | Pascal Coste |
Hasznosítása | |
Felhasználási terület |
|
Tszf. magasság | 1582 m |
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Hast Behest-palota Pozíció Irán térképén | |
![]() | |
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Hast Behest-palota témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
A Hast Behest-palota (nevének jelentése: „Nyolc Mennyország”, perzsa nyelven: هشت بهشت) az iráni palotaépítészet remeke. 1669-ben, a Szafavidák korában épült az iszfaháni palotakörzetben, a Bág-e Bolbolban („Csalogánykkert”). Szulajmán sah (1666–1694) emeltette a kétszintes, harminc méter oldalhosszúságú épületet, aminek fekvése a környező épületekkel ellentétben nem a Majdánnal, hanem a mellette húzódó Csahár Bág („Négy kert”) sugárúttal párhuzamos.
Az épület közepén medence található, amely felett laternás sztalaktitboltozatot alakítottak ki. Maga az alaprajz már a Timuridák korából, Herátból és Tabrizból is ismert, sőt már a Mogul Birodalom néhány síremlékénél is megtalálható (például a Tádzs Mahalnál). A nyolc részre osztott belső tér alaprajzából származik a neve is: „hasti”=nyolc. Az építész célja a teljes áttekinthetőség volt, a kertből a palotába, a palotából a kert minél nagyobb részére lehet kilátni. A vízrendszert (szökőkutak, csobogók) hidraulika működteti. A külső borításon fennmaradt díszítőelemek madaras állatábrázolásról tanúskodnak, de az időközben múzeumokba került hétszínű csempedíszítéseken emberalakok figyelhetők meg.
A belső tereket a 19. században átalakították, a kádzsár Fath-Ali perzsa sah (1797–1834) saját, illetve fiai képét ábrázoló csempékkel díszíttette a falakat.
1839–1841 között Pascal Coste és Eugéne Flandin építészek egy francia expedíció tagjaként felkeresték Iszfahánt, rendkívül részletes rajzaikat, leírásaikat 1867-ben Párizsban jelentették meg. Az európai kultúra ebből ismerte meg a perzsa palotákat és kertépítészetet először teljes részletességében.
- Pascal Coste rajza (1840)
- Külső nézet
- Pascal Coste rajza (1840)
- Sztalaktitboltozat
- Sztalaktitboltozat
- Belső tér a medencével
Források
- Iszlám művészet és építészet. Főszerk. Peter Ferienabend. Budapest: Vince. 2005. 516. o. ISBN 963 9552 61 5
- Leila Mahmoudi Farahani, Bahareh Motamed, Elmira Jamei (2016). „Persian Gardens: Meanings, Symbolism, and Design”. Landscape Journal 46 (1-19), Kiadó: – www.landscapeonline.de. [2018. március 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. ISSN 1865-1542. (Hozzáférés: 2018. május 28.)
- Mohammad Gharipour. Persian Gardens and Pavilions. London: I.B. Tauris (2013). ISBN 978 1 78076 121 3. Hozzáférés ideje: 2018. május 28.