I. Rosztyiszlav kijevi nagyfejedelem
I. Rosztyiszlav | |
![]() | |
Kijev nagyfejedelme | |
Uralkodási ideje | |
1154 novembere – vége | |
Elődje | II. Izjaszlav |
Utódja | III. Izjaszlav |
Kijev nagyfejedelme | |
Uralkodási ideje | |
1159 – 1161 | |
Elődje | III. Izjaszlav |
Utódja | III. Izjaszlav |
Kijev nagyfejedelme | |
Uralkodási ideje | |
1161 – 1167. március 19. | |
Elődje | III. Izjaszlav |
Utódja | II. Msztyiszlav |
Életrajzi adatok | |
Uralkodóház | Rurik-dinasztia |
Született | 1108 Kijev |
Elhunyt | 1167. március 19. Zaruba |
Nyughelye | Kijev 1167. április 2. |
Édesapja | I. Msztyiszlav |
Édesanyja | Svédországi Krisztina |
Testvére(i) |
|
Gyermekei |
|
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz I. Rosztyiszlav témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
I. Szent Rosztyiszlav Msztyiszlavics (oroszul: Ростислав Мстиславич), (1108[1] – 1167. március 19.[2]) kijevi nagyfejedelem 1154-ben, 1159-től 1161-ig és 1161-től haláláig.
Szmolenszki fejedelemsége
Rosztyiszlav Msztyiszláv kijevi nagyfejedelem és felesége, Krisztina svéd hercegnő harmadik fia volt. Nagykorúvá válásakor apja a Szmolenszki fejedelemséget adományozta neki. Szmolenszkben hagyományosan erős volt a népgyűlés, a vecse befolyása, Rosztyiszlav pedig nem változtatott ezen a berendezkedésen. Jól működött együtt a polgársággal, képes volt befolyásukat a saját céljainak elérésre kihasználni. A krónikák alapján Rosztyiszlav a békés, szervező munkát kedvelte, fő célja Szmolenszk építése, gazdagítása, gazdaságilag a többi fejedelemségtől függetlenné tétele volt. Összehívatta a fejedelemség valamennyi városának és falvának képviselőit és beszámolójuk alapján összeíratta a településeket, az általuk használt földeket és termelt árukat, a kereskedelem helyzetét. Lelkes könyvbarát volt, Szmolenszkben a világi és egyházi irodalom nagy gyűjteményét állította össze.
Mindemellett Rosztyiszlav részt vett a nagyfejedelmi trónért vívott küzdelemben, ahol Izjaszlav bátyját támogatta; az oldalán harcolt 1147-1151-ben Jurij Dolgorukij ellen.
Kijevi nagyfejedelemsége
Izjaszlav 1154 novemberében történt halála után annak társuralkodója, az idős Vjacseszlav Rosztyiszlavot hívta meg maga mellé a trónra. Novgorod (amelyet ebben az évben rövid ideig Rosztyiszlav kormányzott, miután a korábbi fejedelmet a nép elkergette; a tisztséget aztán átadta David fiának) és Rjazany elismerte vezetését, azonban Jurij Dolgorukij és a csernyigovi Izjaszlav is pályázott a trónra és Vjacseszlav 1154 decemberi (vagy 1155 eleji) halála után sereggel indultak Kijevbe. A szenioritási örökösödés szerint mindkettőjüknek erősebb volt a trónigénye mint Rosztyiszlavé, aki sebtében összeszedett csapataival a szmolenszki fejedelemség területén találkozott Jurijjal. Összecsapásra nem került sor, Rosztyiszlav elismerte nagybátyja elsőbbségét. Kijevet eközben elfoglalta Izjaszlav, de Jurij seregének közeledtére békésen visszavonult.
Jurij két évvel később, 1157-ben meghalt (feltehetően megmérgezték a bojárok) amikor már Rosztyiszlav és Izjaszlav készültek ellene a fegyveres fellépésre. Az új fejedelem Izjaszlav lett, aki azonban már a következő évben konfliktusba keveredett Jaroszlav halicsi fejedelemmel. Jaroszláv szövetségre lépett Rosztyiszlavval és annak unokaöccsével Msztyiszlav volhíniai fejedelemmel és közös erővel elűzték a kijevi uralkodót és helyét Rosztyiszlav foglalta el. A szmolenszki herceg nem akart önkényes trónbitorlónak látszani és előtte lebegett Jurij Dolgorukij példája is, ezért mielőtt elfogadta volna a trónt követeket küldött Kijevbe, Novgorodba és Szmolenszkbe, kérve a bojárokat, hogy ismerjék el nagyfejedelemségét.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/%D0%A0%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2_%D0%B8_%D0%9C%D1%81%D1%82%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2_%D0%BF%D1%80%D0%B8_%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D1%87%D0%B8%D0%BD%D0%B5_%D0%98%D0%B7%D1%8F%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2%D0%B0.jpg/160px-%D0%A0%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2_%D0%B8_%D0%9C%D1%81%D1%82%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2_%D0%BF%D1%80%D0%B8_%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D1%87%D0%B8%D0%BD%D0%B5_%D0%98%D0%B7%D1%8F%D1%81%D0%BB%D0%B0%D0%B2%D0%B0.jpg)
1159-ben seregeivel délre vonult, hogy visszafoglalja az irreguláris fosztogató csapatok által megszállt Olesje városát a Dnyeper alsó folyásánál. Távollétét kihasználva Izjaszlav a kunok segítségével pusztító betörést intézett a Szmolenszki fejedelemségbe. 1161 februárjában kun zsoldosaival együtt átkelt a befagyott Dnyeperen és meglepetésszerűen elfoglalta Kijevet, Rosztyiszlav pedig menekülni kényszerült. Azonban négy héten belül megérkezett a halicsi és volhíniai segítség, a kunok cserbenhagyták, így Izjaszlav helyzete tarthatatlanná vált és délnek menekült, ahol a kijevi vazallus úzok március 6-án megölték.
Rosztyiszlav uralkodása ezután meglehetősen nyugalmasan zajlott, különösen a korábbi évekkel való összehasonlításban. A nagyfejedelem mindig igyekezett elsimítani és békésen megoldani a felmerülő konfliktusokat. 1162-ben visszaverte a kunok úzok elleni támadását, ezután békét kötött a nomádokkal és Rurik fia feleségül vette a kán lányát. 1165-ben a Szmolenszki fejedelemséghez csatolta Vityebszket.
1166-ban a kunok megszállták a Dnyeper zúgóit és az orosz és bizánci kereskedőket fosztogatták. Rosztyiszlav követeket küldött az orosz hercegekhez, hogy gyűljenek Kijevbe csapataikkal együtt, majd a hatalmas sereggel a zúgókhoz vonult és biztosította a szabad kereskedelmet a hajózási szezon végéig.
1166-ban a novgorodiak elkergették fejedelmüket, Rosztyiszlav fiát, Szvjatoszlavot. A nagyfejedelem északnak indult, hogy megbékítse a város lakóit fiával. Szmolenszkhez érve a polgárok kedvelt fejedelmük elé mentek 300 versztával és ajándékokkal kedveskedtek neki. Útközben megbetegedett és nem tudta folytatni útját, ezért Velikije Lukiban fogadta a novgorodiak követeit és Szvjatoszlavot. Közbenjárására a bojárok elfogadták a fiát fejedelmüknek, egészen annak haláláig. Rosztyiszlav ezután visszaindult Kijevbe, Szmolenszkben állapota még rosszabbra fordult, de folytatta útját. 1167. március 14-én, útközben, Zaruba faluban érte a halál. Testét Kijevbe szállították, ahol a Szent Fjodor-kolostorban temették el. A pravoszláv egyház felvette a szentek sorába mint példás életű uralkodót, emléknapja március 14-én van.
Gyermekei
Fiai
- Roman (†1180. június 14) kijevi nagyfejedelem
- Rurik (†1212) kijevi nagyfejedelem
- Szvjatoszlav (†1170) novgorodi fejedelem
- David (1140 – 1197. április 23) szmolenszki fejedelem
- Msztyiszlav (†1180. június 13.) novgorodi fejedelem
Lányai
- Jelena, feleségül ment II. Kázmér lengyel uralkodóhoz
- Agafja, feleségül ment Oleg Szvjatoszlavics novgorod-szeverszki fejedelemhez
- Agraféna (†1237), feleségül ment Igor Glebovics rjazanyi fejedelemhez
- ismeretlen nevű lány, feleségül ment Msztyiszlav Rosztyiszlavics rosztovi fejedelemhez
Jegyzetek
Források
- Соловьев С. М. История России с древнейших времен. – М.: «Мысль», 1988. Кн.1, т. 2.
- Ср. летописи Ипатьевская, Никоновская, Лаврентьевская и Воскресенская
- Беляев, «Лекции по истории русского законодательства»; его же, «Рассказы из русской истории» (т. IV)
- «Дополнения к Актам Историческим» (I)
- Голубовский, «История северной земли» (в «Сборнике студент. университета св. Владимира», вып. III)
- Филарет, «Обзор русской духовной литературы» (1859)
- H. Барсов, «Географические начала летописи»
- Погодин, «Исследования, лекции и заметки» (VII)
- Корсаков, «Меря и Ростовское княжество»
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) Ростислав Мстиславич című orosz Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Kapcsolódó szócikkek
Előző uralkodó: II. Izjaszlav | Következő uralkodó: III. Izjaszlav |
Előző uralkodó: III. Izjaszlav | Következő uralkodó: III. Izjaszláv |
Előző uralkodó: III. Izjaszlav | Következő uralkodó: II. Msztyiszlav |
Középkorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap