Korean Air
Korean Air | |
![]() | |
![]() | |
Ország | ![]() |
Jogi forma | részvénytársaság |
IATA: KE ICAO: KAL Hívójel: KOREAN AIR | |
Adatok | |
Alapítás | 1962. június 19. (privatizálva 1969. február 28-án) |
Anyavállalat | Hanjin Group |
Leányvállalatok | Jin Air |
Tőzsde | Koreai Értéktőzsde |
Bázisrepülőtér | Incshoni nemzetközi repülőtér Kimphói nemzetközi repülőtér |
Központok | Kimhe nemzetközi repülőtér Csedzsui nemzetközi repülőtér |
Flotta mérete | 136 |
Flotta repülőgép típusa |
|
Úti célok | 120 |
Törzsutas klub | SKYPASS |
Váró | Korean Air Lounge |
Székhely | ![]() |
Vezető | Cso Vonte |
Légiszövetség | SkyTeam |
A Korean Air weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Korean Air témájú médiaállományokat. |
A Korean Air Co., Ltd. (hangul: 주식회사 대한항공, handzsa: 株式會社 大韓航空, RR: Jusikhoesa Daehan Hanggong?) (IATA-kódja: KE, ICAO-kódja: KAL, hívójele: KOREAN AIR), amely Korean Air néven üzemel, Dél-Korea nemzeti légitársasága és legnagyobb légi fuvarozója a flotta mérete, a nemzetközi célpontok száma és a nemzetközi járatok száma alapján. A vállalat központja Szöulban van. A mai Korean Air 1969-ben jött létre miután a Hanjin Group megvásárolta az állami kézben lévő Koreai Air Linest, amely 1962 óta működött. A Korean Air a SkyTeam légiszövetség egyik alapító tagja.
Történet
Kezdetek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Douglas_DC-4-1009_Korean_National_Airlines_HL-108.jpg/220px-Douglas_DC-4-1009_Korean_National_Airlines_HL-108.jpg)
A Korean Air története 1930-ra nyúlik vissza. 1930. május 15-én Szin Jonguk pilóta és üzletember megalapította az első koreai repülőiskolát kizárólag koreaiak számára, ebből alapított 1936-ban Csoszon néven légitársaságot és kezdett Szöulból az ország több pontjára repülni. Miután Koreát a második világháború végén felszabadították, a Csoszon 1946. március 1-én felvette előbb a Korean International Airlines, majd 1948. október 14-én a Korean National Airlines (rövidítve: KNA) nevet, az amerikai katonai adminisztráció jóváhagyásával pedig újraindította repülőjáratait. A KNA kezdetben három amerikai Stinson Voyager repülőgéppel kötötte össze Szöult Kangnunggal, Kvangdzsuval, Csedzsuval, Ongdzsinnel és Puszannal. 1953-ban a céget részvénytársasággá szervezték át és Douglas DC–4-esekkel nemzetközi járatokat indítottak Hongkongba és Tajvanra.[1][2][3]
Miután Pak Csong Hi 1961. május 16-án államcsínnyel hatalomra került, számos magánvállalatot, így a Korean National Airlinest is államosították. Az államosítással a kormány célja a koreai polgári repülőipar gyors fejlesztése volt, ugyanis a Korean National Airlines ekkorra keresletcsökkenés és árfolyamingadozás miatt pénzügyi és működési nehézségekkel küzdött (emiatt Szin, az alapítója öngyilkosságot követett el). Az államosítás az 1962. március 14-i légi fuvarozási törvény értelmében azon év június 19-én lett hivatalos; az immáron állami kézben lévő légitársaságot Korean Air Linesra (rövidítve: KAL) keresztelték át.[1][2][3]
Állami kézen
A légitársaság 1962–1969 között állami kézben maradt. A kormányzat azt remélte, hogy az államosítás után egy olyan nemzetközi légitársaság jön majd létre, amely fel tudja venni a versenyt a kor nagyjaival, így az Air France-szal, Japan Airlinesszal, Lufthansával és a Pan Ammel. Több új repülőgéptípust is bevetettek, az 1953-tól repülő Douglas DC–3-asok és 1954-től repülő DC–4-esek mellett 1964-től Fokker F27-eseket és 1967-től sugárhajtású McDonnell Douglas DC–9-eseket is üzemeltettek. A DC-9-esekkel, amelyeket a gyártótól az amerikai Export-Import Banktól felvett kölcsönből vásároltak, megkezdődött a jégkorszak a Korean Air Linesnál. Az első DC–9-es 1967. július 23-án érkezett meg a Korean Air Lineshoz és augusztus 14-étől a Szöul-Tajvan-Hongkong, augusztus 19-től pedig a Szöul-Oszaka útvonalon repült.[2]
Az állam ambiciózus tervei ellenére a Korean Air Lines többnyire belföldi vállalat maradt és folyamatosan pénzügyi és működtetési nehézségekkel küzdött. A karbantartó műhelyek és eszközök hiánya miatt például a régebbi géptípusok fenntartása egyre nagyobb nehézségeket okozott. A DC–9-es bevezetése sem volt problémamentes: az egyik gép hajtóműve 1967. szeptember 1-én az oszakai repülőtérről történő felszállás után röviddel meghibásodott, a tajvani és hongkongi járatokat ezért felfüggesztették és egy új tokiói járat indítását elhalasztották. A társaság DC–9-esei hat hónapig nem repültek újra, ezalatt Koreába tartó és onnan induló nemzetközi járatokat csak külföldi légitársaságok üzemeltettek, a Korean Air pedig így egyre vesztett piaci részesedéséből. A pénzügyi és vezetési nehézségek miatt a cég adóssága 2,7 milliárd vonra nőtt,[4] emiatt az állam 1967-ben úgy döntött, hogy eladja a légitársaságot. Az új tulajdonos 1969. február 28-ától a Hanjin Group csebol lett.[2]
A privatizáció után
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e0/Korean_Air_Lines_Boeing_707_Haafke.jpg/220px-Korean_Air_Lines_Boeing_707_Haafke.jpg)
A privatizáció utáni első éveket a belföldi járatszámok növekedése jellemezte, 1969 februárjától a Korean Air Lines Szöul központtal nyolc dél-koreai úti célt szolgált ki. Mivel ezen belföldi járatok kezdetben veszteséget termeltek, a járathálózatot többször módosították, 1971-re a társaság egy körutas hálózatban 15 várost kötött össze, ami növelte a bevételeket. Két évvel később az 1973-as olajválság negatívan érintette a világ összes légitársaságát, emiatt a Korean Air Lines is felfüggesztette vagy megszüntette számos belföldi járatát. 1969–1973 között a belföldi utasok száma az évi 607 000-ről 1 278 000-ra növekedett, ám az olajválság következtében 1974-re 991 000-re, 1976-ra pedig 786 000-re esett. Az 1977-es év mutatott először belföldi utasszámnövekedést 1973 óta.[5]
Az olajválság alatt a nemzetközi utasszám a belföldivel ellentétben nőtt, 1973–1977 között 936 000-ről 1 385 000-re, ez azonban annak volt csak köszönhető, hogy a Korean Air Lines fokozatosan növelte nemzetközi járatainak számát. Az 1970-es években új járatok indultak Szöulból Dzsiddába, Los Angelesbe, Manámába és Párizsba. A Korean Air Lines azt is kihasználta, hogy 1970–1978 között a koreai és amerikai kormány többször tárgyalt a két ország közötti légiforgalmi egyezmény módosításáról, aminek köszönhetően tovább növekedhetett a Dél-Korea és az Egyesült Államok közötti légiforgalom. 1979-ben például elindulhatott az első Szöul-New York repülőjárat is. Az új útvonalakon az ebben az évtizedben szolgálatba állt McDonnell Douglas DC–10-esek, Boeing 707-esek és Boeing 747-esek repültek.[5][6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/Korean_Air_Lines_Boeing_747-230B_HL7442.webp/220px-Korean_Air_Lines_Boeing_747-230B_HL7442.webp.png)
A privatizációt követő két évtizedben a dél-koreai légiközlekedés középpontjában a Korean Air Lines állt, a dél-koreai piacon monopol helyzetben volt.[7] Ezt a belföldi monopol pozícióját kihasználva 1988-ra a világ egyik legnagyobb légitársaságává nőtte ki magát. A növekedés szimbólumaként 1984-től repülőgépein Korean Air Linesról Korean Airre rövidítette nevét és bemutatta új égszínkék gépfestését és új logóját, a korábbi hattyút felváltó teguk jelképet, amely a dél-koreai zászlón és címeren is megtalálható.[8] Az arculatváltással a légitársaság azonban egy 1983-as halálos baleset körüli negatív PR visszhangot is maga mögött kívánt hagyni.[9] 1983-ban ugyanis a Korean Air 007-es New York-Anchorage-Szöul járatát a Szahalin-sziget fölött a szovjet légvédelem lelőtte, a balesetet senki nem élte túl. Az Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet baleseti jelentése szerint a repülőgép véletlenül sodródott a szovjet légtérbe, mivel a pilóták nem észlelték, hogy a tehetetlenségi navigációs rendszer hibásan volt beállítva. Öt éven belül ez volt a Korean Air Lines második balesete szovjet légtérben: 1978-ban a 902-es Párizs-Anchorage-Szöul járat is navigációs hiba miatt szovjet légtérbe repült be, ahol szovjet vadászgépek rálőttek, de ennek a találatot kapott gépnek sikerült kényszerleszállnia. Az 1978-as balesetben ketten vesztették életüket.[10][11][12][13]
Az 1980-as évek eleji második olajválság után a légiforgalom ismét fellendült, a legjövedelmezőbbek a közel-keleti járatok voltak, amelyek a dél-koreai építőipar közel-keleti jelenléte miatt az olajválság idején is egyre több utast szállítottak. 1982-ben például a Korean Air azért tudott produkálni 10,2 milliárd von nyereséget, mert a közel-keleti járatok 50,1 milliárd von hasznot hoztak. Az évtized közepétől a belföldi utasszám is növekedett, emiatt a társaság több Fokker F28-ast és McDonnell Douglas MD–80-ast vásárolt, amelyek 1984–1985-től lettek a flotta részei. A koreai kormány az 1980-as évek végére arra a következtetésre jutott, hogy ha a Szöulban megrendezett 1986. évi Ázsia-játékok és 1988. évi nyári olimpiai játékok körüli utasszámnövekedést kihasználva tovább kívánja növelni a légiforgalmat, akkor a Korean Air mellett az országnak más légitársaságra is szüksége van. Ennek a liberalizációs politikának köszönhetően 1988-ban bejegyezték a Korean Air első komolyabb versenytársát, a Seoul Airt, amely még abban az évben nevét Asiana Airlinesra változtatta. Az Asiana piacra lépésével megszűnt a Korean Air kétévtizedes monopóliuma.[13][14][15]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/Boeing_747-2S4F-SCD%2C_Korean_Air_AN0221038.jpg/220px-Boeing_747-2S4F-SCD%2C_Korean_Air_AN0221038.jpg)
Az 1980-as évekre a teherforgalom is egyre fontosabb szerepet játszott a Korean Air terveiben. 1969 előtt, amikor a céget privatizálták, a világ teherforgalmát jobbára hajókkal bonyolították, ám az 1970-es években a növekvő gazdasági tevékenység és az új elektronikai termékek kereskedelmének lebonyolítására egyre inkább terjedt a légi kargózás. Ez első koreai kargógép, egy Boeing 707-es még az 1970-es évek elején forgalomba állt, majd az 1980-as években a cég több Boeing 747-es kargógépet is vásárolt. Ennek köszönhetően a Korean Air volt 1985-ben a világ 7. legnagyobb légi kargóforgalmazója.[14][16]
Az ezredforduló
Az 1990-es és 2000-es években a Korean Air tovább növekedett. 1995-ben fogadta 100. repülőgépét, egy Boeing 747–400-ast. 1996-ra a Korean Air korgóforgalma a világ második legnagyobbika lett és az 1997-es ázsiai pénzügyi válság alatt tovább nőve 2004-re elérte az első helyet. 2001-ben nyílt meg a Szöuli Fővárosi Területet kiszolgáló Incshoni nemzetközi repülőtér, amely a társaság új központja lett. Ezenfelül míg az ezredforduló körül több légitársaság légiszövetséget hozott létre, a Korean Air is így tett és az Aeroméxicóval, az Air France-szal és a Delta Air Linesszal együtt 2000. június 22-én megalapította a SkyTeam szövetséget.[17][18]
A 2000-es évekre a légitársaság orvosolni látszotta a repülési biztonsági problémáit. Az 1970-es és 1990-es évek között a Korean Air a világ egyik legveszélyesebb légitársasága volt a baleseti halálozások száma alapján. Az amerikai Védelmi Minisztérium például megtiltotta katonai személyzetének, hogy a Korean Air járatain repüljenek, Kanada pedig komolyan fontolgatta, hogy kitiltja a társaságot a kanadai légtérből. Az 1990-es években a Korean Air járatain 311-en vesztették életüket, a 007-es járatának 1983-as lelövése és 1999 között a halottak száma 750 volt, és csak 1999-ben a társaság három gépet vesztett el balesetekben. 1997-től a légitársaság vezetése ezért külföldi segítséggel, például a Delta Air Linesszal és a Boeinggal együttműködve lépéseket tett járatai biztonságának növelésére, többek között külföldi szakembereket vettek fel és új személyzeti és pilótakiképzési programokat vezettek be. A változásoknak köszönhetően a Korean Airnek azóta nem volt halálos balesete.[9][19][20]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c5/HL7613_A380_Korean_Airlines_%287567522426%29.jpg/220px-HL7613_A380_Korean_Airlines_%287567522426%29.jpg)
A 2010-es évek közepén a Korean Air európai terjeszkedésének részeként 44%-os kisebbségi részesedést szerzett a cseh CSA Czech Airlinesban. Az adásvételt a cseh kormány 2013-ban hagyta jóvá, ezzel ez lett a Korean Air első befektetése külföldi légitársaságban. A Korean Air célja a Prága-Václav Havel repülőtér továbbfejlesztése volt, hogy onnan terjeszthesse ki hálózatát egész Európára. Ezidőtájt több Európán kívüli légitársaság kívánt betörni az európai piacra közép- és kelet-európai regionális központokon keresztül, az Etihad Airways például 2011-ben vásárolt 29%-os részesedést a német Air Berlinben, a Turkish Airlines pedig a lengyel LOT iránt érdeklődött komolyabban. A Korean Air végül 2018-ban adta el részesedését a cseh társaságban.[21][22]
A Covid19-pandémia hatása
A Covid19-pandémia kezdetén, 2020 első hónapjaiban a Korean Air 80%-kal csökkentette járatai számát és ideiglenesen kivont a forgalomból körülbelül 100 repülőgépet. Egész éves viszonylatban 2020-ban 2019-hez képest a nemzetközi járatok száma kétharmaddal, a belföldi járatok száma azonban csak tizedével csökkent.[23] A pandémia átvészelése érdekében 2020 februárjában a koreai kormányzat 300 milliárd vonos támogatást nyújtott a hazai légitársaságoknak, ebből a Korean Air is részesült. Összességében a Korean Air azon kevés légitársaság egyike volt, amely 2020-ban a világjárvány ellenére is pozitív adózás előtti bevételt könyvelhetett el.[24][25]
2020. november 16-án a koreai kormány bejelentette, hogy a Korean Air megvásárolja az Asiana Airlinest a Koreai Fejlesztési Banktól kapott 800 milliárd vonos kölcsönből, ami által a világ 7. legnagyobb légitársasága jön majd létre.[26] A fúzió részben a Covid19-pandémia eredménye, mivel a kormány nem tudott tovább támogatni két nagyméretű légitársaságot és stabilizálni kívánta a koreai légifuvarozást. 2021. március 31-én bejelentették, hogy az összeolvadást elhalasztják, mivel külföldi hatóságok még nem hagyták jóvá a fúziót. A késés miatt az Asiana Airlines 2024-ig a Korean Air leányvállalataként fog működni tovább.[27][28]
Vállalati háttér
A Korean Air 1969 óta a Hanjin Group leányvállalata, amely főként a közlekedési és logisztikai szektorban érdekelt. A Korean Air és Hanjin jó példája a Dél-Koreában elterjedt cseboloknak, amelyek családi alapítású, több szektorban érdekelt óriásvállalatok, felettük az állam a dél-koreai katonai diktatúra ideje alatt jelentős befolyást gyakorolt pénzügyi támogatás és a gazdasági aktivitások szabályozása által. Így volt ez a Korean Airnél is, amelyet az 1969-es privatizáció után egészen az 1990-es évekig az állam nagymértékben támogatott, például 1987-ig a légiközlekedési szektorban törvényi úton monopóliumot tartott fenn a Korean Air javára. Ezenfelül a cég még ma is az alapító család kezében van: Cso Vonte jelenlegi vezérigazgató a Hanjin alapítójának és a Korean Air privatizáció utáni első vezérigazgatójának fia.[29][7][30][31][32]
A légitársaság részvényeit a Koreai Értéktőzsdén jegyzik, piaci kapitalizációja 2021. márciusában 6206 milliárd von. 2013-tól működtetője a Hanjin KAL holding társaság.[33][34]
Központja Szöul Kangszo kerületében található a Kimphói nemzetközi repülőtér mellett. Közvetlen összeköttetésben áll a repülőtérrel, a főhadiszállás közepén elhelyezkedő géphangár a repülőtér forgalmi előterére és kifutópályájára néz. Az új központot 1997-ben adták át.[35]
Üzleti érdekeltségek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/HL7563_%2830452369428%29.jpg/220px-HL7563_%2830452369428%29.jpg)
A fapados légitársaságok népszerűségének 2000-es évekbeni növekedését kihasználandó a Korean Air 2008-ban megalapította fapados leányvállalát, a Jin Airt. A Korean Air és az Asiana Airlines fúziójával a két társaság leányvállalatai és összeolvadnak, így a Jin Air 2024-re egyesül majd az Air Busannal és Air Seoullal.[27][36]
A Korean Air 1975 óta a repülőgépgyártásban is érdekelt. A cég Korean Air Aerospace Division nevű részlege az 1970-es években elsőként a katonai repülőgépiparban szerzett részesedést, később a civil repülőgépek gyártására is kiterjesztette hatáskörét. Más repülőgépgyártókkal kötött szerződések értelmében amerikai A–10-es, F–15-ös, F–16-os és F–35 vadászgépeket és CH–47 Chinook és UH–60 Black Hawk helikoptereket újít fel, javít vagy azok számára alkatrészeket gyárt, a civil részlege pedig az Airbus A320-as és A350-es, a Boeing 737-es, 747-es, 777-es és 787-es, valamint az Embraer E-Jetek egyik beszállítója.[37][38][39]
Korean-Delta vegyesvállalat
A Korean Air és a Delta Air Lines, az Egyesült Államok második legnagyobb légitársasága 2018. május 1-ével vegyesvállalatot működtet.[40] A légitársaságok vegyesvállalatok útján koordinálják járataikat és jegyáraikat, az utasok könnyebben vásárolhatnak jegyeket a két társaság járataira akár a két társaság közötti átszállással is; a vásárlói élmény javítását általában digitális technológiák integrálásával érik el.[41] A két társaság közötti együttműködés 2019-ben még szorosabb lett, 2019. júniusában a Delta 4,3%-os részesedést szerzett a Korean Airt tulajdonló Hanjin KAL holding társaságban, 2020. februárjára pedig ez a részesedés 11%-ra nőtt.[42]
Pénzügyi adatok
Az alábbi adatok a december 31-én végződő naptári évre értendők:
2016[43][44] | 2017[43][45] | 2018[43][46] | 2019[43][46] | 2020[43] | |
---|---|---|---|---|---|
Árbevétel | 11 731 853 | 12 092 211 | 13 011 645 | 12 384 264 | 7 606 224 |
Bruttó nyereség | 2 246 864 | 2 059 293 | 2 033 653 | 1 365 040 | 676 355 |
EBIT | 1 105 512 | 940 000 | – | – | 107 971 |
Nettó jövedelem | –564 882 | 791 510 | –168 481 | –749 586 | –861 850 |
EBITDA | 2 857 020 | 2 633 015 | 2 422 289 | 2 249 290 | 2 069 544 |
Összes vagyon | 23 956 535 | 24 648 674 | 25 842 501 | 27 014 119 | 25 190 061 |
Uticélok
A Korean Air saját maga vagy helymegosztási megállapodásokon keresztül 5 kontinens 43 országának 120 úticéljára repül, ebből 13 belföldi és 107 külföldi járat.[47] A Covid19-pandémia miatt a járatok többségét felfüggesztették, a társaság 2021. április közepén mindössze 38 külföldi városba repült.[48]
Flotta
Típus | Szolgálatban | Rendelés | Utasok | Megjegyzések | |||
---|---|---|---|---|---|---|---|
F | P | E | Összesen | ||||
Airbus A220–300 | 10 | – | – | – | 140 | 140 | |
Airbus A321neo | – | 30[52] | – | További 20 opció.[52] | |||
Airbus A330–200 | 8 | – | – | 30 | 188 | 218 | |
Airbus A330–300 | 22 | – | – | 24 | 248 | 272 | |
252 | 276 | ||||||
260 | 284 | ||||||
Airbus A380–800 | 10 | – | 12 | 94 | 301 | 407 | |
Boeing 737–800 | 5 | – | – | 12 | 126 | 138 | |
135 | 147 | ||||||
Boeing 737–900 | 13 | – | – | 8 | 180 | 188 | |
Boeing 737–900ER | 6 | – | – | 12 | 147 | 159 | |
– | 8 | 165 | 173 | ||||
Boeing 737 MAX 8 | – | 30[53] | – | További 20 opció. Rendelések leszállítása 2019 májusával felfüggesztve.[53] | |||
Boeing 747–8I | 10 | – | 6 | 48 | 314 | 368 | |
Boeing 777–200ER | 12 | – | 8 | 28 | 225 | 261 | |
Boeing 777–300 | 4 | – | 6 | 35 | 297 | 338 | |
Boeing 777–300ER | 26 | – | 8 | 42 | 227 | 277 | |
8 | 56 | 227 | 291 | ||||
Boeing 787–9 | 10 | 10[54] | – | 24 | 245 | 269 | |
Boeing 787–10 | – | 20[54] | – | ||||
Korean Air Cargo flotta[49] | |||||||
Boeing 747–400ERF | 4 | – | – | ||||
Boeing 747–8F | 7 | – | – | ||||
Boeing 777F | 12 | – | – | ||||
Összesen | 159 | 90 |
Típus | Darabszám | Szolgálatba állítás | Szolgálatból kivonás | Lecserélő típus | Megjegyzések |
---|---|---|---|---|---|
Airbus A300B4–2C | 8 | 1975 | 1997 | Airbus A330 | |
Airbus A300B4–200F | 2 | 1986 | 2000 | – | |
Airbus A300–600R | 28 | 1987 | 2012 | Airbus A330 | |
2 | |||||
Airbus A300–600RF | 2 | 2015 | 2015 | – | |
Boeing 707–320B | 4 | 1971 | 1989 | Boeing 747–200B | |
1 | 1978 | – | |||
Boeing 707–320C | 7 | 1971 | 1989 | Boeing 747–200B | |
1 | 1987 | – | |||
Boeing 720 | 2 | 1969 | 1976 | Boeing 747–200B | |
Boeing 727–100 | 5 | 1972 | 1985 | Boeing 737 NG | |
Boeing 727–200 | 12 | 1980 | 1996 | Boeing 737 NG | |
Boeing 737–700/BBJ1 | 1 | 2008 | 2008 | – | |
Boeing 737–800 | 2 | 2007 | 2018 | Airbus A220–300 | |
21 | 2000 | 2020 | |||
Boeing 737–900 | 2 | 2001 | 2020 | – | |
Boeing 747–200B | 9 | 1978 | 1998 | Boeing 747–400 | |
2 | |||||
1 | 1983 | – | |||
1 | 1980 | – | |||
Boeing 747–200C | 2 | 1973 | 2000 | – | |
Boeing 747–200F | 7 | 1978 | 2006 | Boeing 747–400F | |
1 | 1991 | – | |||
Boeing 747–200SF | 2 | 1991 | 2002 | Boeing 747–400F | |
Boeing 747–300 | 1 | 1984 | 2006 | Boeing 747–400 | |
1 | 1997 | – | |||
Boeing 747–300M | 1 | 1988 | 2001 | – | |
Boeing 747–300SF | 1 | 2001 | 2006 | Boeing 747–400F | |
Boeing 747–400 | 17 | 1995 | 2020 | Boeing 747–8I Boeing 777–300ER | |
8 | 2007 | ||||
1 | 1998 | – | |||
1 | 2001 | 2010 | – | ||
Boeing 747–400BCF | 8 | 2007 | 2014 | Boeing 777F | |
Boeing 747–400ERF | 4 | 2003 | 2017 | Boeing 777F | |
Boeing 747–400F | 10 | 1996 | 2018 | Boeing 777F | |
Boeing 747–400M | 1 | 1990 | 2010 | Boeing 777–300ER | |
Boeing 747SP | 2 | 1981 | 1998 | Boeing 777–200ER | |
Boeing 777–200ER | 2 | 1997 | 2020 | Boeing 787–9 | |
4 | 2005 | 2016 | |||
Bombardier Global Express XRS | 2 | 2011 | 2017 | – | |
CASA C–212 | 1 | 1980 | 2000 | – | |
Douglas DC–3 | 2 | 1950 | 1970 | Ismeretlen | |
Douglas DC–4 | 2 | 1953 | 1969 | Ismeretlen | |
Douglas DC–8–60 | 6 | 1972 | 1976 | Boeing 707 | |
Eurocopter EC135–P2+ | 6 | 2011 | 2018 | – | |
Eurocopter EC155–B1 | 6 | 2004 | 2018 | – | |
Fairchild Hiller FH–227 | 2 | 1967 | 1970 | NAMS YS–11A–200 | |
Fokker F27–200 | 3 | 1963 | 1980 | Fokker F27–500 | |
Fokker F27–500 | 3 | 1969 | 1991 | Fokker F28–400 | |
Fokker F27–600 | 1 | 1982 | 1986 | Fokker F28–400 | |
Fokker F28–400 | 4 | 1984 | 1993 | Boeing 737 NG | |
Fokker 100 | 12 | 1992 | 2004 | Boeing 737 NG | |
Lockheed L-749A Constellation | Ismeretlen | Ismeretlen | Ismeretlen | – | |
Lockheed L-1049H Super Constellation | 2 | 1966 | 1967 | – | |
McDonnell Douglas DC–9–32 | 2 | 1969 | 1972 | Boeing 727 | |
McDonnell Douglas DC–10–30 | 4 | 1975 | 1996 | McDonnell Douglas MD–11 | |
1 | 1989 | – | |||
McDonnell Douglas DC–10–30CF | 1 | 1978 | 1983 | – | |
McDonnell Douglas MD–11 | 5 | 1991 | 1995 | Airbus A330 Boeing 777 | |
McDonnell Douglas MD–11F | 4 | 1995 | 2005 | Boeing 747–400BCF | |
1 | 1999 | – | |||
McDonnell Douglas MD–82 | 9 | 1993 | 2001 | Boeing 737 NG | |
McDonnell Douglas MD–83 | 7 | 1994 | 2001 | Boeing 737 NG | |
1 | 1999 | – | |||
NAMS YS-11A-200 | 6 | 1968 | 1976 | Boeing 727 | |
1 | 1969 | – |
Utaskabin
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f4/Airbus_A380-861%2C_Korean_Air_AN1960985.jpg/220px-Airbus_A380-861%2C_Korean_Air_AN1960985.jpg)
A Korean Air járatai háromosztályos elrendezésben repülnek:[60]
- A Kosmo Suites első osztály, amely az Airbus A380, Boeing 747–8I és Boeing 777 típusokon elérhető. Kosmo Suites 2.0 ülésekkel a Boeing gépek vannak felszerelve, az Airbusokon pedig Kosmo Suite-k találhatók; a kettő közötti különbség az, hogy a 2.0-as ülések csúsztatható ajtóval vannak felszerelve.
- A Prestige Class üzleti avagy business osztály.
- Az Economy Class hagyományos turista osztály.
Balesetek
1969-es privatizációja óta a Korean Air neve az alábbi balesetek kapcsán került a figyelem középpontjába:
1960-as évek
- 1969. december 11-én egy észak-koreai ügynök eltérített egy Kangnungból Szöulba tartó NAMS YS–11–125-öst és arra kényszerítette a pilótát, hogy az észak-koreai Szondoki repülőtérre repüljön. Nemzetközi nyomásra Észak-Korea 1970. február 14-én 39 utast szabadon engedett, de 7 utast és a 4 fős személyzetet nem engedtek el. Sorsuk mai napig ismeretlen.[61]
1970-es évek
- 1971. január 23-án egy Kangnungból Szöulba tartó Fokker F27-est eltérített egy kézigránátokkal fenyegetőző férfi. A gép Szokcsho város mellett a földbe csapódatott, a gránátok felrobbantak és megölték a másodpilótát és az eltérítőt.[62]
- 1976. augusztus 12-én egy Teheránból Szöulba tartó Boeing 707-es kargógép felszállás után jobbra sodródott ahelyett, hogy balra fordult volna. A gép egy hegybe csapódott, a fedélzeten tartózkodó 5 fős személyzet meghalt.[63]
- 1978. április 20-án a Párizsból az alaszkai Anchoragen keresztül Szöulba tartó 902-es járatszámú Boeing 707-es szovjet légtérbe sodródott a pilóta hibájából. Szovjet légvédelmi vadászok rálőttek a gépre, amely kényszerleszállást hajtott végre egy befagyott tó jegén. 97 utas közül 2 halt meg.[64]
1980-as évek
- 1980. november 19-én az Anchorageből Szöulba tartó 015-ös járatszámú Boeing 747-es nekicsapódott a szöuli repülőtér szélén álló töltésbe és a leszállópályára zuhanva darabokra tört és lángra kapott. 15 ember vesztette életét.[64]
- 1981. szeptember 15-én egy Szöulből Zürichbe tartó Boeing 747-es manilai megállóján túlfutott a felszállópályán. Összesen 40-en sérültek meg.[65]
- 1983. szeptember 1-én a New Yorkból Anchoragen keresztül Szöulba tartó 007-es járatszámú Boeing 747-es szovjet légtérbe sodródott. Egy szovjet vadászgép amerikai felderítő repülőgépnek gondolva az utasszállítót rálőtt, 747-es a Japán-tengerbe zuhant. 269-en vesztették életüket.[10]
- 1983. december 23-án az Anchorageből Los Angelesbe tartó 084-es járatszámú teherszállító McDonnell Douglas DC–10-es rossz kifutópályára tért és felszállás közben összeütközött a Southcentral Air 59-es járatszámú Piper Pa–31-esével. A Piper 9 utasa és legénysége megsérült, a Korean Air gépe túlcsúszott a futópályán.[66]
- 1985. május 18-án egy utas megpróbált Észak-Koreába eltéríteni egy Szöulből Csedzsuba tartó Boeing 727-est. Az eltérítőt sikerült lefogni és kényszerleszállás után a dél-koreai hatóságok letartóztatták.[67]
- 1987. november 29-én a Bagdadból Szöulba tartó 858-as járatszámú Boeing 707-es az Andamán-tenger felett egy a fedélzeten elrejtett bomba miatt felrobbant. A dél-koreai hatóságok szerint a merénylet mögött Észak-Korea állt. 115-en vesztették életüket.[68]
- 1989. július 27-én a Szöulból a líbiai Tripoliba tartó 803-as járatszámú McDonnell Douglas DC–10-es leszálláskor a leszállópálya előtt a földbe csapódott. 79-en vesztették életüket.[66]
- 1989. november 25-én egy Szöulból Ulszanba tartó Fokker F28-as szárnya eljegesedett, ami miatt a pilóta elveszette uralmát a gép felett. A gép lecsúszott a felszállópályáról és lángokba borult. A balesetben többen megsérültek.[69]
1990-es évek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/Korean_Airlines_flight_801_crash_site.jpg/220px-Korean_Airlines_flight_801_crash_site.jpg)
- 1991. június 13-án egy Csedzsuból Teguba tartó Boeing 727-es a személyzet hibája miatt futómű nélkül szállt le. Többen súlyosan megsérültek.[70]
- 1994. augusztus 10-én a Szöulból Csedzsuba tartó 2033-as járatszámú Airbus A300-as a futópályán túl későn ért földet és nem tudott annak vége előtt megállni. A repülőgép kigyulladt és teljesen leégett. A légiutas-kísérőknek köszönhetően a balesetben senki nem halt meg.[71]
- 1997. augusztus 6-án a Szöulból Guamra tartó 801-es járatszámú Boeing 747-es túl alacsonyan repült a leszálláshoz készülődve, emiatt egy hegybe csapódott és lezuhant. 228-an vesztették életüket.[72]
- 1998. augusztus 5-én a Tokióból Szöulba tartó 8702-es járatszámú Boeing 747-es rossz időjárási viszonyok miatt Csedzsuban próbált leszállni, leállás közben azonban lecsúszott a leszállópályáról. Többen súlyosan megsérültek.[73]
- 1999. március 15-én a Szöulból Pohangba tartó 1533-as járatszámú McDonnell Douglas MD–83-as a második leszállási próbálkozás közben lecsúszott a leszállópályáról, a géptörzs kettétört. Többen megsérültek.[74]
- 1999. április 15-én a Sanghajból Szöulba tartó 6316-os járatszámú kargó McDonnell Douglas MD–11-es pilóta azt hitte, hogy a gép túl magasan repül és ezért hirtelen ereszkedni kezdett, ám már nem tudta egyenesbe hozni a gépet, ami a földbe csapódott. 8-an vesztették életüket.[75]
- 1999. december 22-én a Londonból Milánóba tartó 8509-es járatszámú kargó Boeing 747-es műszaki hiba és a pilóta hibája miatt röviddel a felszállás után lezuhant. 4-en vesztették életüket.[76]
2000-es évek
- 2001. szeptember 11-én a Szöulból Anchoragen keresztül New Yorkba tartó 85-ös járatszámú Boeing 747-es transzpondere tévesen a gépeltérítést jelentő 7500-as kódra volt állítva, ezért az aznapi terrortámadások közepette a légiforgalmi irányítás úgy gondolta, hogy a Korean Air gépét is eltérítették. Az amerikai légierő F–15-ösei a 747-est a kanadai Whitehorse-i nemzetközi repülőtérre kísérték, ahol a rendőrség megerősítette, hogy a gép tévesen sugározta a 7500-as kódot.[77]
2010-es évek
- 2016. május 27-én a Tokióból Szöulba tartó 2708-as járatszámú Boeing 777-es bal oldali hajtóműve felrobbant és kigyulladt. A személyzet megszakította a felszállást és sikeresen megállította a gépet a futópálya vége előtt. 40 utas sérült meg könnyebben.[78]
További információk
- Korean Air
Jegyzetek
- ↑ a b AirPortal 1929–1962
- ↑ a b c d AirPortal 1962–1969
- ↑ a b Min 2019
- ↑ Cso 2009
- ↑ a b AirPortal 1970–1979
- ↑ Korean Air 50 21–24. o.
- ↑ a b Kim, Pak, Szim és Ju 2015 76–78. o.
- ↑ Korean Air 50 30. o.
- ↑ a b Stanley 2006
- ↑ a b Charles 1991
- ↑ Degani 1991
- ↑ Halloran 1978
- ↑ a b AirPortal Asiana
- ↑ a b AirPortal 1980–1989
- ↑ International Transport Forum 2019 165. o.
- ↑ Korean Air 50 45. o.
- ↑ Korea Economy News
- ↑ Korean Air 50 44–56. o.
- ↑ Kirk 2002
- ↑ Wittmeyer 2013
- ↑ AFP 2018
- ↑ Cienski 2013
- ↑ Dunn 2021
- ↑ Dzsin 2020
- ↑ Korean Air 2020 4. o.
- ↑ Kim Hjunbin 2021
- ↑ a b I 2021
- ↑ Kim Namgvon 2020
- ↑ Deciantis és Lansberg 2015
- ↑ Kuk 1988 110. o.
- ↑ Reuters 2019
- ↑ Seth 2017
- ↑ Bloomberg 2021
- ↑ Korean Air 50 69. o.
- ↑ Korean Air 50 46. o.
- ↑ Korean Air 50 61. o.
- ↑ Korean Air 50 22. és 40. o.
- ↑ Pae 2007
- ↑ Waldron 2020
- ↑ Korean Air Vegyesvállalat
- ↑ Bishko 2019
- ↑ Derrick 2020
- ↑ a b c d e Wall Street Journal 2021
- ↑ Korean Air Pénzügyi Jelentés 2017
- ↑ Korean Air Pénzügyi Jelentés 2018
- ↑ a b Korean Air Pénzügyi Jelentés 2019
- ↑ Korean Air Adatok
- ↑ Korean Air Úticélok 2021. Április
- ↑ a b Korean Air 2020 13. o.
- ↑ Korean Air Flotta
- ↑ Planespotters 2021
- ↑ a b World Airline News 2015
- ↑ a b Kim Daszol 2019
- ↑ a b Singh 2019
- ↑ Korean Air 2019 (1)
- ↑ Korean Air 2019 (2)
- ↑ Planespotters 2018
- ↑ ATIS (1)
- ↑ ATIS (2)
- ↑ Korean Air Utaskabin
- ↑ Kim Szongjol 2008
- ↑ Aviation Safety Network Fokker F27
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 707 HL7412
- ↑ a b AirSafe.com 2017
- ↑ The New York Times 1981
- ↑ a b Aviation Safety Network McDonnell Douglas DC–10 HL7339
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 727
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 707 HL7406
- ↑ Aviation Safety Network Fokker F28
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 727 HL7350
- ↑ Aviation Safety Network Airbus A300 HL7296
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 747 HL7468
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 747 HL7496
- ↑ Aviation Safety Network McDonnell Douglas MD–83 HL7570
- ↑ Aviation Safety Network McDonnell Douglas MD–11 HL7373
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 747 HL7451
- ↑ Hebert 2011 68–69. o.
- ↑ Japan Transport Safety Board 2018 1. o.
Források
- ↑ AFP 2018: Korean Air sells stake in Czech Airlines. www.france24.com. (angolul) Prága: Agence France-Presse (2018. február 27.) (Hozzáférés: 2021. április 12.) arch
- ↑ AirPortal 1929–1962: 대한국민항공사(KNA)의 설립. AirPortal.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ AirPortal 1962–1969: 대한항공공사의 설립. AirPortal.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ AirPortal 1970–1979: 1970년대의 항공운송 현황. AirPortal.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ AirPortal 1980–1989: 1980년대의 도약. AirPortal.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ AirPortal Asiana: 아시아나항공 출범. AirPortal.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ AirSafe.com 2017: Korean Air plane crashes. AirSafe.com (angolul) (2017. január 27.) (Hozzáférés: 2021. április 16.)
- ↑ ATIS (1): 연도별 도입 현황. atis.koca.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 15.) arch
- ↑ ATIS (2): 연도별 말소 현황. atis.koca.go.kr. (koreaiul) Szöul: Koreai Földügyi, Infrastruktúra és Közlekedési Minisztérium (Hozzáférés: 2021. április 15.) arch
- ↑ Aviation Safety Network Airbus A300 HL7296: ASN Aircraft Accident: Airbus A300 HL7296. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 707 HL7406: ASN Aircraft Accident: Boeing 707 HL7406. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 707 HL7412: ASN Aircraft Accident: Boeing 707 HL7412. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 727: ASN Aircraft Accident: Boeing 727. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 727 HL7350: ASN Aircraft Accident: Boeing 727 HL7350. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 747 HL7451: ASN Aircraft Accident: Boeing 747 HL7451. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 747 HL7468: ASN Aircraft Accident: Boeing 747 HL7468. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Boeing 747 HL7496: ASN Aircraft Accident: Boeing 747 HL7496. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Fokker F27: ASN Aircraft Accident: Fokker F27. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network Fokker F28: ASN Aircraft Accident: Fokker F28 HL7285. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network McDonnell Douglas DC–10 HL7328: ASN Aircraft Accident: McDonnell Douglas DC–10–30 HL7328. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network McDonnell Douglas DC–10 HL7339: ASN Aircraft Accident: McDonnell Douglas DC–10–30 HL7339. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Bishko 2019: David Bishko: Evolution of Airline Strategic Partnerships. www.accenture.com. (angolul) Accenture (2019. február 8.) (Hozzáférés: 2021. április 14.) arch
- ↑ Aviation Safety Network McDonnell Douglas MD–11 HL7373: ASN Aircraft Accident: McDonnell Douglas MD–11 HL7373. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Aviation Safety Network McDonnell Douglas MD–83 HL7570: ASN Aircraft Accident: McDonnell Douglas MD–83 HL7570. Aviation Safety Network. (angolul) Flight Safety Foundation (Hozzáférés: 2020. április 16.)
- ↑ Bloomberg 2021: Korean Air Lines Co Ltd. www.bloomberg.com. (angolul) Bloomberg (2021. március 3.) (Hozzáférés: 2021. április 12.) arch
- ↑ Charles 1991: Dan Charles: Cover-up continues over downed Korean plane. (angolul) New Scientist, 1759. sz. (1991. március 9.) arch Hozzáférés: 2021. április 12.
- ↑ Cienski 2013: Jan Cienski: Korean Air buys stake in Czech airline. www.ft.com. (angolul) Varsó: Financial Times (2013. március 13.) (Hozzáférés: 2021. április 12.) arch
- ↑ Cso 2009: Cso Dzseün: Korean Air marks 4 decades of flight. Korea JoongAng Daily (angolul) (2009. március 2.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ Deciantis és Lansberg 2015: Devin Deciantis – Ivan Lansberg: A Little Nut Rage Is Good. www.theatlantic.com. (angolul) The Atlantic (2015. március 13.) (Hozzáférés: 2021. április 13.) arch
- ↑ Degani 1991: Asaf Degani: Taming HAL: Designing Interfaces Beyond 2001. (angolul) New York: Palgrave Macmillan. 2004. ISBN 0-312-29574-X
- ↑ Derrick 2020: Emily Derrick: Delta Ups Its Stake In Korean Air To 11%. simpleflying.com. (angolul) Simple Flying (2020. február 25.) (Hozzáférés: 2021. április 14.)
- ↑ Dunn 2021: Graham Dunn: Walter Cho – Korean Air. www.flightglobal.com. (angolul) DVV Media Group GmbH (2021. február 22.) (Hozzáférés: 2021. április 18.) arch
- ↑ Dzsin 2020: Dzsin Hjundzsu: Korean Air president says coronavirus a threat to its survival. www.reuters.com. (angolul) Szöul: Reuters (2020. március 10.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) arch
- ↑ Halloran 1978: Richard Halloran: Flight of South Korean Airliner `Very Puzzling’ to U.S. Officials. www.nytimes.com. (angolul) The New York Times (1978. április 22.) (Hozzáférés: 2021. április 12.) arch
- ↑ Hebert 2011: Adam J. Hebert: Airmen on 9/11. (angolul) Air Force Magazine, (2011. szeptember) 50–71. o. arch Hozzáférés: 2021. április 17.
- ↑ I 2021: I Szonghun: 대한항공 “아시아나 인수 2년 후 완전통합”. www.chosun.com. (koreaiul) Szöul: Csoszon Ilbo (2021. március 31.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ International Transport Forum 2019: Liberalisation of Air Transport. (angolul) Párizs: OECD Publishing. 2019. = ITF Research Reports, 70. arch Hozzáférés: 2021. április 19.
- ↑ Japan Transport Safety Board 2018: Nakahasi Kazuhiro – Mijasita Toru – Isikava Tosijuki – Marui Juicsi – Tanaka Keidzsi – Nakanisi Miva: Aircraft Accident Investigation Report: Korean Air Lines Co., Ltd. HL7534. www.mlit.go.jp. (angolul) Japan Transport Safety Board (2018. július 26.) (Hozzáférés: 2021. április 18.) (PDF) arch
- ↑ Kim, Pak, Szim és Ju 2015: Kim Dzsecsul – Pak Dzsinszo – Szim Garam – Ju Handzsun: Significance of Korea’s Aviation Organization Development. (angolul) Szedzsong: The Korea Transport Institute. 2015. = KOTI Knowledge Sharing Report: Korea's Best Practices in the Transport Sector, 21. ISBN 978-89-5503-755-5
- ↑ Kim Daszol 2019: Kim Daszol: Korean Air, T’way to ground Boeing 737 Max 8 over safety concerns. www.koreaherald.com. (angolul) The Korea Herald (2019. március 14.) (Hozzáférés: 2021. március 31.)
- ↑ Kim Hjunbin 2021: Kim Hjunbin: Korean Air delays merger of Asiana to 2024. www.koreatimes.co.kr. (angolul) The Korea Times (2021. március 30.) (Hozzáférés: 2021. április 14.) arch
- ↑ Kim Namgvon 2020: Kim Namgvon: 대한항공·아시아나 통합 국적항공사 출범…산은 8천억 투입(종합2보). www.yna.co.kr. (koreaiul) Szöul: Yonhap News Agency (2020. november 16.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ Kim Szongjol 2008: Kim Szongjol: “39년전 대한민국은 국민 11명을 北에 버렸다”. www.dailynk.com. (koreaiul) Daily NK (2008. december 12.) (Hozzáférés: 2021. április 16.) arch
- ↑ Kirk 2002: Don Kirk: New Standards Mean Korean Air Is Coming Off Many 'Shun' Lists. www.nytimes.com. (angolul) The New York Times (2002. március 26.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ Korea Economy News: 대한항공등 4개사, 다자간 운항동맹 스카이팀 결성. Korea Economy News (koreaiul) (2000. június 23.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ Korean Air 2019 (1): 대한항공 50년 보유 항공기 변천사(1) 1960~1980년대. news.koreanair.com. (koreaiul) Szöul: Korean Air (2019. április 30.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) arch
- ↑ Korean Air 2019 (2): 대한항공 50년 보유 항공기 변천사(2) 1990년대 ~ 현재. news.koreanair.com. (koreaiul) Szöul: Korean Air (2019. április 30.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) arch
- ↑ Korean Air 2020: Korean Air 2020. www.koreanair.com. (angolul) Korean Air Lines Co., Ltd. (2021) (Hozzáférés: 2020. április 11.) (PDF)
- ↑ Korean Air 50: Korean Air 50 Years History. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air (2019) (Hozzáférés: 2021. április 11.) (PDF)
- ↑ Korean Air Adatok: Korean Air: Who We Are. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air év=2021 (Hozzáférés: 2021. április 14.)
- ↑ Korean Air Flotta: Korean Air Fleet. www.koreanair.com. (angolul) Korean Air Lines Co., Ltd. (2021) (Hozzáférés: 2020. április 12.)
- ↑ Korean Air Pénzügyi Jelentés 2017: Korean Air Lines Co., Ltd. and Its Subsidiaries: Consolidated Financial Statements as of and for the Years Ended December 31, 2017 and 2016. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air Lines Co. Ltd. (2018. március 15.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) (PDF)
- ↑ Korean Air Pénzügyi Jelentés 2018: Korean Air Lines Co., Ltd. and Its Subsidiaries: Consolidated Financial Statements as of and for the Years Ended December 31, 2018 and 2017. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air Lines Co. Ltd. (2019. március 19.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) (PDF)
- ↑ Korean Air Pénzügyi Jelentés 2019: Korean Air Lines Co., Ltd. and Its Subsidiaries: Consolidated Financial Statements as of and for the Years Ended December 31, 2019 and 2018. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air Lines Co. Ltd. (2020. március 19.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) (PDF)
- ↑ Korean Air Utaskabin: Korean Air: Service by Class. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air (2021) (Hozzáférés: 2021. április 15.)
- ↑ Korean Air Úticélok 2021. Április: Korean Air Flight Schedule. www.koreanair.com. (angolul) Szöul: Korean Air (2021) (Hozzáférés: 2021. április 13.) (PDF) arch
- ↑ Korean Air Vegyesvállalat: Who We Are: Joint Venture. www.koreanair.com. (angolul) Korean Air (2018) (Hozzáférés: 2021. április 14.)
- ↑ Kuk 1988: Minho Kuk: The Governmental Role in the Making of Chaebol in the Industrial Development of South Korea. (angolul) Asian Perspective, XII. évf. 1. sz. (1988) 107–133. o.
- ↑ Min 2019: Richard Min: Korea Civil Aviation History! richardmin.com (angolul) (2019. június 15.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ Nebbs: Adam Nebbs: Korean Air marks 50 years of excellence, or is it accidents? www.scmp.com. (angolul) South China Morning Post (2019. március 1.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ The New York Times 1981: 40 Hurt as Korean Jumbo Jet Veers off a Runway in Manila. www.nytimes.com. (angolul) Manila: The New York Times (1981. szeptember 16.) (Hozzáférés: 2021. április 16.)
- ↑ Pae 2007: Peter Pae: Carrier moonlights in aerospace. www.latimes.com. (angolul) Kimhe: Los Angeles Times (2007. február 18.) (Hozzáférés: 2021. április 13.) arch
- ↑ Planespotters 2018: Korean Air Lines Fleet Details and History. planespotters.net (angolul) (2018. június 26.) (Hozzáférés: 2021. április 15.) arch
- ↑ Planespotters 2021: Korean Air Lines Fleet Details and History. www.planespotters.net. (angolul) Berlin: Planespotters.net (2021. április 13.) (Hozzáférés: 2021. április 13.)
- ↑ Reuters 2019: Korean Air parent appoints heir apparent Cho Won-tae as new chairman. www.reuters.com. (angolul) Szöul: Reuters (2019. április 24.) (Hozzáférés: 2021. április 13.) arch
- ↑ Seth 2017: Michael J. Seth: South Korea’s Economic Development, 1948–1996. (angolul) Oxford Research Encyclopedias, (2017) doi Hozzáférés: 2021. április 13.
- ↑ Singh 2019: Jay Singh: Korean Air Finalizes Boeing 787 Dreamliner Order. simpleflying.com. (angolul) Simple Flying (2019. július 20.) (Hozzáférés: 2021. március 31.)
- ↑ Stanley 2006: Bruce Stanley: Korean Air Bucks Tradition To Fix Problems. www.wsj.com. (angolul) Szöul: The Wall Street Journal (2006. január 9.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ Townsend 2011: Lori Townsend: Second Controller Speaks About Korean Airliner Incident on 9/11. www.alaskapublic.org. (angolul) Alaska Public Media (2011. szeptember 12.) (Hozzáférés: 2021. április 18.) arch
- ↑ Wall Street Journal 2021: Korean Air Lines Co. Ltd.: Financials. www.wsj.com. (angolul) New York: Wall Street Journal (2021) (Hozzáférés: 2021. április 16.) arch
- ↑ Waldron 2020: Greg Waldron: Korean Air Aerospace Division sees big disruptions from coronavirus. www.flightglobal.com. (angolul) DVV Media Group GmbH (2020. július 2.) (Hozzáférés: 2021. április 13.) arch
- ↑ Wittmeyer 2013: Alicia P.Q. Wittmeyer: Why Flight Safety in South Korea Lagged Behind Its Economic Boom. foreignpolicy.com. (angolul) Foreign Policy (2013. július 8.) (Hozzáférés: 2021. április 11.) arch
- ↑ World Airline News 2015: Koreans signs MOU for 30 Airbus A321neo aircraft + 20 options. worldairlinenews.com. (angolul) World Airline News (2015. június 16.) (Hozzáférés: 2021. március 31.) arch
Kelet-Ázsia-portál
Korea-portál