Nikol Pasinján
Nikol Pasinján Նիկոլ Փաշինյան | |
![]() | |
Született | Nikol Vovayi Pasinján 1975. június 1. (49 éves) Idzsevan, ![]() ![]() |
Állampolgársága | örmény (1991–) |
Házastársa | Anna Hakobyan |
Gyermekei | négy gyermek |
Foglalkozása |
|
Tisztsége | |
Iskolái | Jereváni Állami Egyetem |
Kitüntetései | IX. Piusz rend |
Az Örmény Köztársaság 16.. miniszterelnöke | |
Hivatalban Hivatalba lépés: 2018. május 8. | |
Helyettes |
|
Előd | Szerzs Szargszján |
Politikai pályafutása | |
Párt | Polgári Szerződés (2013–) |
![]() | |
Nikol Pasinján Նիկոլ Փաշինյան aláírása | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Nikol Pasinján Նիկոլ Փաշինյան témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Nikol Vovayi Pasinján (örményül: Նիկոլ Վովայի Փաշինյան (Idzsevan, 1975. június 1. –) örmény politikus, 2018. május 8. óta Örményország miniszterelnöke.
Karriere
Eredetileg újságíró volt, 1998-ban alapította meg saját újságát, amelyet egy évvel később bezártak rágalmazás miatt. Egy évre ítélték Szerzs Szargszján akkori nemzetbiztonsági miniszter ellen elkövetett rágalmazásért. 1999 és 2012 között a Haykakan Zhamanak ("Örmény idők") című újságot szerkesztette. A 2007-es parlamenti választáson egy kisebb ellenzéki pártot vezetett, a szavazatok 1,3%-át megszerezve.
Pasinján elkötelezett híve volt Levon Ter-Petroszjánnak, aki a 2008-as elnökválasztás előtt visszatért politikához. Pasinján Ter-Petroszján támogatóinak egyik vezetője volt a 2008. februári és márciusi választások utáni tüntetéseken, amelyet a biztonsági erők március 1-jén feloszlatták, ami tíz ember halálát okozta.[1] Tömegzavarás szervezéséért elítélték, 2009 közepéig bujkált. Hét év börtönbüntetésre ítélték a tüntetésekben játszott szerepéért. 2011 májusában egy általános amnesztia keretében szabadult. 2012-ben a Ter-Petroszján széles ellenzéki koalíciójából, az Örmény Nemzeti Kongresszusból választották be a parlamentbe.
Pasinján később politikai okokból elhatárolta magát Ter-Petroszjántól, megalapítva a Polgári Szerződés pártot. Két másik ellenzéki párttal együtt Pasinján megalakította a Kiút Szövetséget, amely a szavazatok csaknem 8%-át szerezte meg a 2017-es parlamenti választásokon. Ő volt a 2018-as örmény forradalom vezetője, amely Szerzs Szargszján miniszterelnököt és kormányát lemondásra kényszerítette. A parlament 2018. május 8-án választotta megbízott miniszterelnöknek, 2018 decemberében pedig megnyerte az előrehozott parlamenti választásokat. Pasinján győzelmét egyes megfigyelők eredetileg a demokrácia javulásának hirdették, míg mások pusztán populistának minősítették Pasinjánt. Pasinján új kormányában több liberális nyugati civil szervezeti aktivistát neveztek ki vezető pozíciókba, valamint a bársonyos forradalom támogatóit, akiknek nem volt korábbi politikai tapasztalatuk.
Pasinján később politikai okokból elhatárolta magát Ter-Petroszjántól, megalapítva a Polgári Szerződés pártot. Két másik ellenzéki párttal együtt megalakította a Kiút Szövetséget, amely a szavazatok csaknem 8%-át szerezte meg a 2017-es parlamenti választásokon. Ő volt a 2018-as örmény forradalom vezetője, amely Szerzs Szargszján miniszterelnököt és kormányát lemondásra kényszerítette. A parlament 2018. május 8-án választotta megbízott miniszterelnöknek, decemberben pedig megnyerte az előrehozott parlamenti választásokat.[2][3] Pasinján győzelmét egyes megfigyelők eredetileg a demokrácia javulásának hirdették,[4] míg mások pusztán populistának minősítették.[5] Kormányában több liberális nyugati civil szervezeti aktivistát neveztek ki vezető pozíciókba,[6] valamint a bársonyos forradalom támogatóit, akiknek nem volt korábbi politikai tapasztalatuk.[7][8]
Ő vezette végig Örményországot a 2020-as hegyi-karabahi háborún, amely Örményország és az önmagát függetlennek kikiáltó Hegyi-Karabah Köztársaság és a szomszédos Azerbajdzsán közötti tört ki a hegyi-karabahi konfliktus miatt. A háborúnak 44 nap után vetett véget, 2020. november 9-én aláírt háromoldalú tűzszüneti megállapodás, amely jelentős emberi, anyagi és területi veszteségeket okozott az örmény félnek. Kormányát bírálták Örményországon belül a háború irányítása miatt.[9] A háborút követően Pasinjánt árulásért vádolták, és a tüntetők lemondására szólították fel. A tiltakozások és a 40 magas rangú katonatiszt lemondására felszólító nyilatkozata ellenére (amit puccskísérletnek minősített), Pasinján ellenállt a politikai hatalom átadására irányuló felhívásoknak.[10][11] 2021. április 25-én bejelentette hivatalos lemondását, hogy júniusban előrehozott választásokat lehessen tartani, bár továbbra is megbízott miniszterelnökként állt a választások előtt.[12] Pártja megnyerte a 2021-es választást, az összes szavazat több mint felét megszerezve.[13]
Kapcsolatok az Európai Unióval
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Armenian_Prime_Minister-_%E2%80%9CWe_must_move_steadily_towards_peace_with_Azerbaijan%E2%80%9D_-_53271694459.jpg/220px-Armenian_Prime_Minister-_%E2%80%9CWe_must_move_steadily_towards_peace_with_Azerbaijan%E2%80%9D_-_53271694459.jpg)
2022. augusztus 31-én találkozott az Európai Unió Tanácsának elnökével, Charles Michellel Brüsszelben, hogy megvitassák az örmény–azerbajdzsáni határválság békés megoldását.[14]
2023. február 17-én Münchenben találkozott Ursula von der Leyennel, az Európai Bizottság elnökével. A felek megvitatták az Örményország és az Európai Unió együttműködésével kapcsolatos különböző kérdéseket. A felek emellett eszmét cseréltek a Keleti Partnerség gazdasági és beruházási terve keretében Örményországban megvalósítandó projektekről.[15]
Az örmény Országgyűlés elnöke, Alen Szimonján 2024. február 29-én kijelentette, hogy Örményországnak törekednie kell az EU-tagságra.[16] Válaszul március 2-án Pasinján tanácsolta, hogy Örményország hivatalosan a következő napokban, legfeljebb egy hónapon belül jelentkezzen EU-tagjelöltként.[17][18] Pasinján március 5-én kijelentette, hogy Örményország legkésőbb 2024 őszéig jelentkezik az EU-tagjelöltségre.[19] A 2024-es koppenhágai demokrácia-csúcstalálkozón kijelentette, hogy szeretné, ha Örményország még ebben az évben az Európai Unió tagjává válna.[20]
Magánélete
Felesége Anna Hakobján, a Haykakan Zhamanak főszerkesztőjét. Három lányuk és egy fiuk van.[21] Hivatalosan nem házasok, és nem volt egyházi szertartásuk sem. Pasinján kijelentette, reméli, hogy egyszer egy örmény apostoli templomban házasodhatnak össze.[22] Fiuk, Ashot önként jelentkezett szolgálatra Artsakhban 2018-ban, majd 2020 októberében a 2020-as hegyi-karabahi háború alatt.[23][24]
Anyanyelvén, az örményen kívül oroszul,[25] angolul,[26] és franciául beszél.[27][28] Az interjúkban azonban szívesebben használja az örmény nyelvet.
A 2021-es örmény parlamenti választások kampánya alatt felajánlotta, hogy fiát, Ashotot kicseréli az Azerbajdzsánban tartott összes örmény hadifogolyra.[29] A csere soha nem történt meg.
Jegyzetek
- ↑ Stepanian. „Key Ter-Petrosian Ally Against Election Deal With Tsarukian”, 2012. október 25.
- ↑ Vonberg. „Armenian opposition leader Nikol Pashinyan elected prime minister”, CNN, 2018. május 8. (Hozzáférés: 2018. május 8.)
- ↑ „Armenia election: PM Nikol Pashinyan wins by landslide”, BBC News, 2018. december 10. (Hozzáférés: 2021. december 6.) (brit angol nyelvű)
- ↑ NATIONS IN TRANSIT 2020. www.freedomhouse.org
- ↑ „Former Chief of Armenian Armed Forces Lambasts Pashinyan; Calls Him a 'Populist Showman'”, Hetq, 2021. június 5. (Hozzáférés: 2021. október 22.)
- ↑ Kucera. „Russia sitting out Armenian elections”, Eurasianet, 2021. június 18. (Hozzáférés: 2021. október 22.)
- ↑ Khulian. „Opposition Slams Pashinian's Reported Choice For Armenian Envoy To U.S.”, Azatutyun, 2021. január 25. (Hozzáférés: 2021. október 22.)
- ↑ „Mikayel Minasyan: Lilit Makunts set to be appointed Armenian ambassador to US”, Panorama.am, 2021. január 23. (Hozzáférés: 2021. október 22.)
- ↑ Baghdasaryan. „Փլված կառավարման համակարգի պարտությունը”, Hetq, 2021. február 12. (Hozzáférés: 2021. október 22.) (armenian nyelvű)
- ↑ „Armenia's armed forces demand resignation of PM and government: Ifax”, Reuters, 2021. február 25. (Hozzáférés: 2021. április 3.) (angol nyelvű)
- ↑ ռ/կ. „Armenian Military Demands Government's Resignation”, «Ազատ Եվրոպա/Ազատություն» Ռադիոկայան, 2021. február 25. (Hozzáférés: 2021. április 3.) (angol nyelvű)
- ↑ Armenian PM Pashinyan resigns to trigger snap election (angol nyelven). www.aljazeera.com. (Hozzáférés: 2021. április 28.)
- ↑ Armenia: Pashinyan wins election with over half the votes. www.dw.com. Deutsche Welle, 2021. június 21.
- ↑ Խաչատրյան. „In Brussels, "the discussion was extensive, the discussion was not easy". Pashinyan”, «Ազատ Եվրոպա/Ազատություն» Ռադիոկայան, 2022. szeptember 1.
- ↑ Nikol Pashinyan and Ursula von der Leyen discussed issues related to RA-EU cooperation. primeminister.am
- ↑ Armenian Parliament speakers suggests EU membership bid. panarmenian.net
- ↑ Armenia's bid for EU membership - Yerevan's shift away from Russia. trend.az
- ↑ Will Armenia apply to become a candidate for EU membership in the coming days?. radar.am
- ↑ NIKOL PASHINYAN SAID THAT YOU SHOULD APPLY TO BECOME A CANDIDATE FOR EU MEMBERSHIP BEFORE AUTUMN AT THE LATEST. hraparak.am
- ↑ Siranush Ghazanchyan: Democracy a strategy for Armenia։ PM Pashinyan participates in Copenhagen Democracy Summit. Public Radio of Armenia, 2024. május 14.
- ↑ „Who is Armenian opposition leader Nikol Pashinyan?”, 2018. május 2.
- ↑ Yeghiazaryan: Նիկոլ Փաշինյան. "Գուցե իմ ամբողջ կյանքը խենթություն է" (örmény nyelven). mediamax.am, 2015. január 15. [2018. május 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2018. május 21.)()
- ↑ Jardine. „Armenian leader Pashinyan's son volunteers to serve in Karabakh”, 2018. május 29.
- ↑ Ghazanchyan: Armenian PM's son signs up for the Army (amerikai angol nyelven). Public Radio of Armenia, 2021. október 5. (Hozzáférés: 2021. március 9.)
- ↑ Почему Путин не вмешался в бархатную революцию в Армении – Никол Пашинян в "Немцова.Интервью" (orosz nyelven). Deutsche Welle, 2018. május 29.
- ↑ Ready to talk Nagorno-Karabakh peace: Armenia PM Nikol Pashinyan (angol nyelven). www.aljazeera.com. Al Jazeera, 2018. július 27. (Hozzáférés: 2021. március 9.)
- ↑ Վարչապետ Նիկոլ Փաշինյանի ելույթը Ֆրանկոֆոն հասարակական կազմակերպությունների 11-րդ ֆորումին. Government of Armenia, 2018. szeptember 12.
- ↑ After speaking in very decent English, Nikol concluded in French in homage to @OIFfrancophonie coming up next month.. Emil Sanamyan on Twitter, 2018. szeptember 25.
- ↑ Khojoyan. „Armenia Elections Get Personal as Premier Offers Son for POWs”, Bloomberg, 2021. június 9. (Hozzáférés: 2021. október 22.)
Politikaportál
Örményország-portál