Oskar Lafontaine
Oskar Lafontaine | |
![]() | |
Németország
| |
Született | 1943. szeptember 16. (80 éves)[1][2][3][4] Saarlouis[5][6] |
Párt | Bündnis Sahra Wagenknecht (2024–, jelenleg érvényes érték) |
Házastársa | Sahra Wagenknecht (2014. december 22. – ) |
Foglalkozás |
|
Iskolái |
|
Vallás | katolicizmus |
Díjak | Golden Duck Award (1987) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Oskar Lafontaine témájú médiaállományokat. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b4/Bundesarchiv_B_145_Bild-F086568-0016%2C_Leipzig%2C_Bundestagswahl%2C_Wahlwerbung.jpg/265px-Bundesarchiv_B_145_Bild-F086568-0016%2C_Leipzig%2C_Bundestagswahl%2C_Wahlwerbung.jpg)
Oskar Lafontaine (német kiejtés: [lafɔntɛn]) (Saarlouis, 1943. szeptember 16. –) német pártonkívüli, baloldali politikus és publicista. Francia származású, római katolikus.[7] Negyedik felesége Sahra Wagenknecht, német politikus,[8] aki a Bündnis Sahra Wagenknecht párt alapító elnöke.[9]
Élete, pályája
Lafontaine 1969-ben diplomázott; majd 1974-ig a Saarbrückeni Versorgungs- und Verkehrsgesellschaft Saarbrücken vállalatnál dolgozott, amelynek 1971-től igazgatósági tagja volt.
1985 és 1998 között Saar-vidék tartomány miniszterelnöke volt, 1995 és 1999 között pedig a Szociáldemokrata Párt (SPD) szövetségi elnöke.
Lafontaine helyi szinten Saarbrücken polgármestereként vált ismertté, szélesebb körben pedig Helmut Schmidt kancellárnak a Pershing II rakéták németországi telepítésére vonatkozó NATO-terv támogatásának kritikusaként vált ismertté. 1985 és 1998 között a Saar-vidék miniszterelnöke volt. Ebben a pozícióban a tartomány ipari bázisának megőrzéséért küzdött, amely az acélgyártásra és a szubvenciókkal támogatott szénbányászatra épült. 1992-ben és 1993-ban a Bundesrat elnöki tisztségét töltötte be.
Lafontaine az SPD kancellárjelöltje volt az 1990-es német szövetségi választásokon, de nagy különbséggel veszített. A választást két hónappal Németország újraegyesítése után írták ki, és a hivatalban lévő Helmut Kohl-kormány szinte behozhatatlan helyzetben volt. A kampány során egy kölni beszéde után egy mentálisan zavart nő késsel támadt rá. Átvágta a nyaki ütőerét, Lafontaine több napig válságos állapotban volt.
Az SPD 1998-as szövetségi választásokon aratott győzelme után Gerhard Schröder kancellár alatt pénzügyminiszter volt, de kevesebb mint hat hónappal később lemondott mind a minisztériumról, mind a parlamenti képviselőségéről, mivel a bulvársajtóban Schröder politikájának népszerű ellenfeleként pozicionálta magát.
2022-ben megjelent Ami, it's time to go! Plädoyer für die Selbstbehauptung Europas című könyve, amelyben bírálja a NATO-t és az amerikai befolyást a német politikában, azzal érvelve, hogy Németország amerikai vazallusállammá vált. A könyv bestseller lett.[10][11]
Család
Lafontaine négyszer volt házas, második és harmadik feleségétől két fia született. 2011 novemberében Lafontaine hivatalosan is új barátnőjeként mutatta be 26 évvel fiatalabb politikustársát, Sahra Wagenknechtet, akit aztán 2014-ben elvett feleségül.[12][13][13] Wagenknecht 2024-ben megalapította a saját magáról elnevezett Bündnis Sahra Wagenknecht pártot.[9]
Bibliográfia
- Joachim Hoell: Oskar Lafontaine. Provokation und Politik. Eine Biografie. Dirk Verlag EK, Lehrach 2004, ISBN 3-9806151-8-9
- Matthias Küntzel, La fontaine nucleaire, konkret, Februar 1996, auch abrufbar unter matthiaskuentzel.de, [1]
- Evelyn Roll: Oskar Lafontaine. Wilhelm Heyne Verlag, München 1990, ISBN 3-453-04718-4
- Werner Filmer, Heribert Schwan: Oskar Lafontaine. Econ Verlag, Düsseldorf 1990, ISBN 3-430-12743-2
- Wolfgang Filc: Mitgegangen – mitgehangen. Mit Lafontaine im Finanzministerium. Eichborn, Frankfurt a. M. 1999, ISBN 3-8218-1622-8.
- Robert Lorenz: Oskar Lafontaine. Portrait eines Rätselhaften. Monsenstein und Vannderdat, Münster 2013, ISBN 978-3-86991-970-6.
- Robert Lorenz: Techniker der „kalten Fusion”. Das Führungspersonal der Linkspartei, in: Tim Spier u. a. (Hrsg.): Die Linkspartei. Zeitgemäße Idee oder Bündnis ohne Zukunft?. VS Verlag für Sozialwissenschaften, Wiesbaden 2007, ISBN 978-3-531-14941-7, S. 275–323.
- Hoell, Joachim: Oskar Lafontaine. Provokation und Politik. Eine Biografie. Dirk Verlag EK, Lehrach 2004, ISBN 3-9806151-8-9.
- Lorenz, Robert: Oskar Lafontaine. Portrait eines Rätselhaften. Monsenstein und Vannerdat, Münster 2013, ISBN 978-3-86991-970-6.
- Lorenz, Robert: "Techniker der 'kalten Fusion'. Das Führungspersonal der Linkspartei". In: Tim Spier u.a. (Hrsg.): Die Linkspartei. Zeitgemäße Idee oder Bündnis ohne Zukunft? VS Verlag für Sozialwissenschaften, Wiesbaden 2007, ISBN 978-3-531-14941-7, S. 275–323.
- Das Lied vom Teilen. Die Debatte über Arbeit und politischen Neubeginn. Heyne, München 1989, ISBN 3-453-04001-5.
- Keine Angst vor der Globalisierung. Wohlstand und Arbeit für alle. Dietz Verlag, Bonn 1998, ISBN 3-8012-0265-8 (zusammen mit Christa Müller).
- Das Herz schlägt links. Econ Verlag, München 1999, ISBN 3-430-15947-4.
- Die Wut wächst. Politik braucht Prinzipien. Econ Verlag, München 2003, ISBN 3-548-36492-6.
- Politik für alle. Streitschrift für eine gerechtere Gesellschaft. Econ Verlag, München 2005, ISBN 3-430-15949-0.
- Ami, it's time to go! Plädoyer für die Selbstbehauptung Europas. Westend Verlag, Frankfurt 2022, ISBN 978-3-86489-406-0.
Jegyzetek
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. április 26.)
- ↑ Stammdaten aller Abgeordneten des Deutschen Bundestages. (Hozzáférés: 2018. április 13.)
- ↑ Discogs (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Brockhaus (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 11.)
- ↑ Catalog of the German National Library (német nyelven). (Hozzáférés: 2024. május 3.)
- ↑ Deutscher Bundestag: Lafontaine, Oskar. [2009. szeptember 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. április 19.)
- ↑ „Beziehung mit Wagenknecht: Lafo in Love”, Der Spiegel, 2011. november 12. (Hozzáférés: 2024. február 29.) (német nyelvű)
- ↑ a b LIBERATION: En Allemagne, Sahra Wagenknecht quitte Die Linke pour créer un parti populiste de gauche (francia nyelven). Libération. (Hozzáférés: 2024. február 29.)
- ↑ Forster, Jonas: Oskar Lafontaine rechnet mit Scholz ab: "Wir haben die dümmste Regierung Europas" (de-DE nyelven). DerWesten.de, 2022. november 30. (Hozzáférés: 2024. február 28.)
- ↑ Europe’s anti-American itch (angol nyelven). POLITICO, 2022. november 30. (Hozzáférés: 2024. február 28.)
- ↑ Junginger, Bernhard: Die Linke liegt am Boden: Erster Schritt für Wagenknecht-Partei (német nyelven). Augsburger Allgemeine. (Hozzáférés: 2024. február 29.)
- ↑ a b „Geheime Hochzeit: Oskar Lafontaine und Sahra Wagenknecht haben geheiratet”, FAZ.NET, 2015. március 21. (Hozzáférés: 2024. február 29.) (német nyelvű)
További információk
Politikaportál
Németország-portál