Staffa
Staffa (Stafa) | |
![]() | |
A sziget madártávlatból | |
'Közigazgatás | |
Ország | Skócia |
' | Argyll és Bute |
Népesség | |
Teljes népesség | 0 fő |
Földrajzi adatok | |
Fekvése | Hebrida-tenger |
Szigetcsoport | Belső-Hebridák |
Szigetek száma | 1 |
Terület | 0,33 km² |
Hosszúság | 0,60 km |
Szélesség | 0,20 km |
Tengerszint feletti magasság | 42 m |
Legmagasabb pont | 42 |
Időzóna | UTC±00:00 |
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Staffa Pozíció Skócia térképén | |
![]() | |
Staffa weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Staffa témájú médiaállományokat. |
Staffa (skót gael nyelven: Stafa) a Belső-Hebridák egyik lakatlan szigete Skócia Argyll és Bute megyéjében, Mull szigetétől mintegy 6 km-rel nyugatra. Kerülete mintegy 2,5 km.[1] Ónorvég eredetű nevének eredeti jelentősége kb. „oszlopos sziget” (staff=rúd, oszlop).
Természeti viszonyai
Éghajlata rendkívül csapadékos (>2000 mm/év).[2]
A lakatlan szigeten számos madárfaj fészkel, egyebek közt lundák (Fratercula arctica) is.[3]
Keletkezése, földtani felépítése
A vulkáni eredetű sziget alsó része harmadidőszaki bazalt lávaár, amit azonos összetételű tufaréteg fed le.
A pleisztocén időszak utolsó eljegesedése idején a Világóceán szintje mintegy 120 méterrel volt alacsonyabb a jelenleginél, és nemcsak a szigetet és környezetét, de még Észak-Írországot is egy Skócia központú jégpajzs borította el. A jégár alakította ki a lankás felszínformákat; fenékmorénájából jött létre az olvadás után talajosodó till. A jégpajzs kiolvadása után a térszín izosztatikus emelkedése nem tartott lépést a vízszint emelkedésével, így az egykor összefüggő szárazulat a hajdani dombhátakat jelző szigetekre szakadt szét.
Az abrázió (a hullámok pusztító munkája) a három–nyolc-, a leggyakrabban hatszöges, oszlopos elválású bazaltból körben a tengerparton látványos, úgynevezett bazaltorgonát alakított ki. A bazaltoszlopok többfelé ívesek.[4] A sziget déli partján[1] egy kisebb földtani törésvonal mentén a hullámok hosszan összetördelték az oszlopokat, és több tucat méter hosszan behatoltak a sziget belseje felé. A lávaárat fedő tufaréteg épségben megőrződött. Így alakult ki a sziget fő nevezetessége, a 69 m hosszú, a bejáratánál 13 m széles[5] Fingal-barlang, amelyben a hullámverés (főleg vihar idején) sajátos hangzása Mendelssohnt is megihlette (Hebridák-nyitány, op. 26.). Hasonlóan abráziósak a sziget kisebb barlangjai, a Boat és a Mackinnon.[5]
Kapcsolódó cikkek
További információk
- Érdekes világ.hu: Staffa-sziget – a bazaltoszlopok szigete
Jegyzetek
Források
- ↑ Pallas: Bokor József (szerk.). Staffa, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X. Hozzáférés ideje: 2024. május 11.
- ↑ Révai: Révai nagy lexikona XVII. kötet (Sodoma–Tarján). Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1925. 115. o.
Fordítás
Ez a szócikk részben vagy egészben a Staffa című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Földrajzportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap