Tambovi terület
Tambovi terület (Тамбовская область) | |||
| |||
Himnusz: A szláv leány búcsúja | |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Szövetségi körzet | Központi | ||
Székhely | Tambov | ||
Járás | 23 | ||
Városi körzet | 7 | ||
Alapítás | 1937. szeptember 27. | ||
Kormányzó | Alekszandr Valerjevics Nyikityin; elődje: Oleg Ivanovics Betyin | ||
Irányítószám | 392000–393999 | ||
Körzethívószám | +7 475xx | ||
Rendszám | 68 | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 994 420 fő (2021. jan. 1.) | ||
Népsűrűség | 33,4 fő/km² | ||
Etnikai csoportok | oroszok (97%) ukránok (0,7%) örmények (0,4%) | ||
Földrajzi adatok | |||
Terület | |||
Összterület | 34 300 km² | ||
Időzóna | MSK (UTC+3) | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() ![]() Tambovi terület Pozíció Oroszország térképén | |||
![]() | |||
Tambovi terület weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Tambovi terület témájú médiaállományokat. |
A Tambovi terület (oroszul Тамбовская область [Tambovszkaja oblaszty]) az Oroszországi Föderációt alkotó jogalanyok egyike (szubjektum), önálló közigazgatási egység. Székhelye Tambov.
Természetföldrajz
Az európai országrész középső vidékén terül el. Északon a Rjazanyi, északkeleten és keleten a Penzai, keleten és délkeleten a Szaratovi, délen és délnyugaton a Voronyezsi, nyugaton a Lipecki terület határolja. Területe 34 300 km².
Domborzat, vízrajz
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Relief-Tambovskaya.png/160px-Relief-Tambovskaya.png)
A terület a Kelet-európai-síkság déli részén fekszik és az Oka–Don-alföld középső, alapvetően sík vidékét foglalja magában. A Közép-Orosz-hátság (nyugaton) és a Volgamenti-hátság (keleten) között elterülő alföld folyóvölgyekkel, árkokkal szabdalt részein nem találhatók jelentős szintkülönbségek. A medence közepes magassága kb. 150 m, a tengerszint feletti legmagasabb pontja 219 m. Keleten a Volgamenti-hátság nyúlványai húzódnak, de magasságuk nem haladja meg a 200 m-t.
Az északi és a középső vidék a Volga vízgyűjtőjéhez tartozik. Legnagyobb folyója az észak felé tartó és a területet két részre osztó, lassú folyású Cna. A kiépített zsiliprendszer eredményeként a folyó nagy része hajózható volt a szovjet korszakban. Mellékfolyói balról a Cselnovaja, jobbról a Kersa és a Kamsa. A Don folyórendszeréhez tartozik a keleti vidéket északkelet-délnyugati irányban átszelő Vorona (a Hopjor mellékfolyója); a Don két bal oldali mellékfolyója: a Bityug és az északkeleti tájak vizeit összegyűjtő Voronyezs folyó; a kisebbek közül a Matira és a Szavala.
Jelentősebb állóvizek a Vorona árterében találhatók, köztük legnagyobb a Ramza-tó (250 ha). A víztározók és kisebb mesterséges tavak száma megközelíti a kilencszázat. Víztározó épült például a Cselnovaján és a Kersán. Az itteni legjelentősebb vízierőmű-csomópontot a Lesznoj Tambov folyón létesítették, víztározójának befogadóképességét 92 millió m³-re tervezték.
Ásványkincsek
A területen jelenleg 13 féle ásványkincs összesen 347 lelőhelye ismeretes. Közülük legígéretesebb az ilmenit–rutil–cirkónium tartalmú homok előfordulása, 4%-os fémtartalommal és esetleg iparilag hasznosítható arannyal. A Rasszkazovói járásban található lelőhely készleteit 884 millió m³-re becsülik. Fontosak a festék-alapanyagok, a kvarchomok, a foszforitok, a tőzeg, továbbá az építőipari alapanyagok: agyag, homok előfordulásai is. Legismertebbek Tambovszkoje és Polkovszkoje homokbányái.
Éghajlat
Az éghajlat mérsékelten kontinentális. A januári középhőmérséklet délnyugaton –10,5 °C, keleten –11,5 °C; a júliusi északon 19,5 °C, délen 20,5 °C. Ennek megfelelően a vegetációs időszak északon átlag 178 napig, délen valamivel tovább, 185 napig tart. A napsütéses órák száma nagyobb, a csapadék mennyisége valamivel kisebb, mint a nyugatra és a keletre fekvő hátságok vidékein. A csapadék évi mennyisége vidékenként változó: nyugaton 590 mm, keleten 490 mm.
Az Oka–Don-alföld medencéje észak felől teljesen „nyitott”, akadálytalanul jutnak el idáig a hideg sarki légáramlatok, ezért például május közepén is előfordulnak talajmenti fagyok. Ugyanilyen akadálytalanul érkeznek nyáron délkeletről, az Alsó-Volga felől a forró, száraz szelek. Az ilyen időszakok akár egy-két hétig is eltarthatnak és időnként komoly szárazságot okoznak.
Növény- és állatvilág
A terület az erdős sztyepp övezetben fekszik. Talajainak nagy része típusos csernozjom; délen kilúgozott csernozjomok, északon szürke erdőtalajok, a folyóvölgyekben alluviális láp- vagy réti talajok találhatók.
Évszázadokkal ezelőtt az alföld 30-40%-a erdővel fedett térség volt. A védelmi rendszerek, az építkezések és a mezőgazdaság igényeinek leginkább a tölgyesek estek áldozatul. Jelenleg a régió 10,4%-át (egy 2005. januári adat szerint: 11,5%-át) borítja erdő. A legnagyobb egybefüggő erdőségek a Cna folyó mentén, annak jobb partján (kb. 230 000 ha), nyugaton a Voronyezs és mellékfolyója, az Ilovaj mentén (50 000 ha), valamint délkeleten a Vorona folyó festői völgyében (40 000 ha) húzódnak. Legelterjedtebb fafajok (az állami erdőgazdaságok kezelésében lévő erdőkben): a fenyők közül szinte kizárólag az erdeifenyő (46,5%), a lombhullatók közül a tölgy (17,5%), a nyír (15%), a nyárfa (12%) és a fekete égerfa (5%).
Az állatvilág elterjedt képviselői a nagyobb emlősök közül a jávorszarvas, az őz, a vaddisznó, a hiúz, a vörös róka, a farkas (az egész Tambovi területen 45-55 példánya él); a kisebbek közül a borz, a nyest, a görény. A védett területeken különösen sok madárfaj, köztük siketfajd, nyírfajd, császármadár, szürke macskabagoly, fülesbagoly vagy például kilenc harkályféle található.
Természetvédelem
A Voronai természetvédelmi területet a Vorona folyó völgyének Kirszanovi és Inzsavinói járásokhoz tartozó részén alakították ki. Korábban tájvédelmi körzet (zakaznyik) volt, 1994-ben nyilvánították természetvédelmi területté, ami egyebek mellett fokozottabb védelmet biztosít az erdős sztyepp fennmaradt növény- és állatvilágának. A Volgamenti-hátság nyúlványain fekvő terület nagysága 10 320 ha, mely körül ugyanekkora védőövezetet hoztak létre. A 454 km hosszú Vorona folyó 90 km-es szakasza és kisebb-nagyobb tavak egész sora tartozik a védett területhez.
Történelem
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/%D0%9A%D0%B0%D0%B7%D0%B0%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D0%91%D0%BE%D0%B3%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%B4%D0%B8%D1%87%D0%BD%D1%8B%D0%B9_%D0%BC%D1%83%D0%B6%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C.jpg/250px-%D0%9A%D0%B0%D0%B7%D0%B0%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D0%91%D0%BE%D0%B3%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%B4%D0%B8%D1%87%D0%BD%D1%8B%D0%B9_%D0%BC%D1%83%D0%B6%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C.jpg)
Tambov vidékét eredetileg a finnugor moksák (a mordvinok egyik ága) lakták. Az első orosz telepesek már a mongol hódítás előtti időkben megjelentek, ám végleges és tömeges letelepedésük csak a 17. században következett be. A század elején ezen a vidéken húzódott az orosz állam délkeleti határa, melynek mentén Belgorodtól kezdődően hosszan elnyúló védelmi vonalat építettek ki. Ennek a védelmi rendszernek lett része az 1635-ben alapított Kozlov (mai nevén: Micsurinszk) és a Cna folyó partján egy évvel később alapított Tambov erődje is. A folyó túlsó oldalán a moksák földjei terültek el.
1708-tól a két város és környéke az Azovi kormányzósághoz, 1719-től: Voronyezsi kormányzósághoz tartozott. 1779-ben Tambov székhellyel önálló közigazgatási egység alakult, mely 1796-ban kormányzóság lett. Az ipar kialakulása a helyi mezőgazdaság termékeinek feldolgozásával kezdődött, Morsanszk és Rasszkazovo posztóüzemei a cári hadsereg legfontosabb szállítói közé tartoztak. Tambov városa a 19. századra a gabonakereskedelem egyik híres központja lett, Kozlovban 1866-ban már vasúti fenntartó üzem működött.
A Tambovi kormányzóság – a mainál lényegesen nagyobb területen – lényegében 1928-ig állt fenn. A szovjet időszakban létrehozták a nagy kiterjedésű Központi-Csernozjom területet. Ebből választották le és alakították önálló közigazgatási egységgé a Tambovi területet 1937. szeptember 27-én. Két évvel később kivált belőle a Penzai terület, így alakult ki mostani határa.
Népesség
A terület lakossága 1 144 800 fő (2005), ebből a városban lakók aránya összesen 57,5%. A népsűrűség 33,4 fő/km².
Nemzetiségi összetétel a 2002-es népszámlálási adatok szerint (ezer fő): oroszok (1136,9); ukránok (10,8); örmények (4,3); cigányok (30); tatárok (2,7); beloruszok (2,4); azeriek (2,3); németek (1,1); jezidek (1,0) tatárok (1,4). (A többi nemzetiség 1000 fő alatt.)
A legnépesebb települések
![Tambovi terület (Tambovi terület)](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/74/Outline_Map_of_Tambov_Oblast.svg/250px-Outline_Map_of_Tambov_Oblast.svg.png)
![Micsurinszk](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Green_pog.svg/8px-Green_pog.svg.png)
![Rasszkazovo](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Green_pog.svg/8px-Green_pog.svg.png)
![Kotovszk](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Green_pog.svg/8px-Green_pog.svg.png)
![Penzai terület](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/RiverIcon-Nothing.svg/8px-RiverIcon-Nothing.svg.png)
terület
![Szaratovi terület](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/RiverIcon-Nothing.svg/8px-RiverIcon-Nothing.svg.png)
terület
![Lipecki terület](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/RiverIcon-Nothing.svg/8px-RiverIcon-Nothing.svg.png)
terület
A lélekszám 2005. január 1-jén (ezer fő):
- Tambov – 287,2
- Micsurinszk – 93,1
- Rasszkazovo – 45,5
- Morsanszk – 43,3
- Kotovszk – 33,3
- Uvarovo – 28,4
- Kirszanov – 18,4
- Sztroityel – 17,7 (2002)
- Zsergyevka – 16,1
- Pervomajszkij – 13,4
- Szosznovka – 10,7
- Inzsavino – 10,3
Közigazgatás
- A Tambovi terület élén 2015-ig Oleg Ivanovics Betyin állt. Vegyipari mérnök, a közgazdasági tudományok doktora. Első alkalommal 1999-ben választották meg kormányzóvá, majd a 2003-as választásokon is győzött. 2005-ben Vlagyimir Putyin elnök ajánlása alapján a képviselők egyhangúlag döntöttek megbízatásának meghosszabbításáról.
- A terület vezetője Alekszandr Valerjevics Nyikityin: 2015. szeptembertől 2021. október 4-ig, ekkor Putyin elnök felmentette hivatalából.
- Putyin elnök rendeletével a terület mb. kormányzója Makszim Boriszovics Jegoroov: 2021. október 4-től[1]
A 2005 decemberében megtartott választások eredményeként a helyi parlament 50 képviselői helye az alábbiak szerint oszlott meg:
- Egységes Oroszország párt: 28-29 hely
- Kommunista Párt: 9-10 hely
- Liberális Demokrata Párt: 3-4 hely
- Haza Szövetség: 2 hely
- Agrárpárt: 2 hely
- Függetlenek: 4 hely
A területen 352 helyi önkormányzat működik. Közülük 7 városi körzet (gorodszkoj okrug) és 23 járás (rajon), továbbá 13 városi község (gorodszkoje poszelenyije) és 309 falusi község (szelszkoje poszelenyije), összesen (1750 falusi település).
Városi körzetek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dd/Tambov-oblast-numbered.png/250px-Tambov-oblast-numbered.png)
A városi körzetek és a járások a következők: (A római számok a térképhez tartoznak.)
Járások
A járások neve, székhelye és 2010. évi népessége az alábbi:
Száma a térképen | Magyar név | Orosz név | Székhely | Lélekszám |
---|---|---|---|---|
1. | Bondari járás | Бондарский район | Bondari | 13 191 |
2. | Gavrilovkai járás | Гавриловский район | Gavrilovka 2-ja | 12 032 |
5. | Inzsavinói járás | Инжавинский район | Inzsavino | 23 184 |
6. | Kirszanovi járás | Кирсановский район | Kirszanov | 21 756 |
7 . | Micsurinszki járás | Мичуринский район | Micsurinszk | 34 245 |
8. | Mordovói járás | Мордовский район | Mordovo | 19 375 |
9. | Morsanszki járás | Моршанский район | Morsanszk | 34 088 |
10 . | Mucskapszkiji járás | Мучкапский район | Mucskapszkij | 15 177 |
11. | Nyikiforovkai járás | Никифоровский район | Dmitrijevka | 20 066 |
12. | Pervomajszkiji járás | Первомайский район | Pervomajszkij | 29 277 |
13. | Petrovszkojei járás | Петровский район | Petrovszkoje | 19 074 |
14. | Picsajevói járás | Пичаевский район | Picsajevo | 14 027 |
15. | Rasszkazovói járás | Рассказовский район | Rasszkazovo | 22 991 |
16. | Rzsakszai járás | Ржаксинский район | Rzsaksza | 18 565 |
17. | Szampuri járás | Сампурский район | Szatyinka | 14 204 |
18. | Szosznovkai járás | Сосновский район | Szosznovka | 31 641 |
19. | Sztarojurjevói járás | Староюрьевский район | Sztarojurjevo | 14 553 |
20. | Tambovi járás | Тамбовский район | Tambov | 102 786 |
21. | Tokarjovkai járás | Токарёвский район | Tokarjovka | 17 898 |
23. | Umjoti járás | Умётский район | Umjot | 12 044 |
22. | Uvarovói járás | Уваровский район | Uvarovo | 11 221 |
4. | Znamenkai járás | Знаменский район | Znamenka | 18 405 |
3. | Zsergyevkai járás | Жердевский район | Zsergyevka | 30 331 |
Gazdaság
Gazdasági szempontból a Tambovi terület az Oroszországi Föderáció Központi feketeföld övezetéhez tartozik.
Mezőgazdaság
Az agráriumban jelenleg mintegy 451 mezőgazdasági vállalat, zömmel mezőgazdasági szövetkezet gazdálkodik, és 3000 körül van a paraszti- (farmer-) gazdaságok száma. A mezőgazdasági hasznosítású földek (2,65 millió ha) 77%-a szántóföld (2,04 millió ha). A szántóföldi növénytermesztésben egyaránt nagy súlya van a gabonának és az ipari növényeknek. 2005-ben összesen 1,7 millió tonna gabonát, 1,6 millió tonna cukorrépát és 247 ezer tonna napraforgómagot takarítottak be. Ezeket a kultúrákat csaknem teljes egészében mezőgazdasági vállalatok és farmergazdaságok állították/állítják elő, a burgonya és a zöldségfélék termelése a lakossági gazdaságokban koncentrálódik (több mint 90%-ban). A hús 83,5%-a, a tej 70%-a szintén háztáji gazdaságokból került ki (2005).
A kertészetnek különösen nagy hagyománya van. Ezen a vidéken, Kozlov városában élt és dolgozott a neves növénynemesítő, Ivan Micsurin. Nevéhez kb. 300 új növényfaj, elsősorban bogyós növények és gyümölcsfélék létrehozása fűződik. Később a várost is róla nevezték el (Micsurinszk), mely azóta a biológiai és a genetikai tudományok egyik országos központja lett.
Ipar
Bár a terület hagyományosan mezőgazdasági régiónak számít, jelentős iparral is rendelkezik. Tambov a második világháború utáni időkben vált mezővárosból ipari központtá. Jelenleg a foglalkoztatottak 20%-a az iparban dolgozik, és a terület adóbevételeinek fele ipari tevékenységből származik.
A legfontosabb ágazatok: gépgyártás – ezen belül vegyipari gépgyártás (Tambov, Morsanszk, Pervomajszkij), textilipari gépek, elektromos készülékek, gáz- és olajipari berendezések gyártása; vegyipar – lakkok és festékek, műtrágya gyártása; műszeripar; textilipar – főleg bőr- és gyapjúipar; élelmiszeripar – konzervgyárak, gyümölcs ivólevek, cukorgyártás, hús- és tejfeldolgozás. Az iparvállalatok többsége Tambovban működik. („Elektropribor”: repülőgép- és űrhajózási műszerek; „Tambovmas”: gépgyártás; „Tamak”: német építőipari vállalat; távközlési és elektronikai berendezések gyára stb.) További fontos ipari központok:
- Micsurinszk: a korábbi autóbuszjavító üzemből az 1990-es években az ország egyik legnagyobb autóbuszgyára lett; „Milorem”: az 1866-ban alapított üzem ma az országban közlekedő dízelmozdonyok javítását és korszerűsítését végzi.
- Rasszkazovo: alacsonyfeszültségű elektromos készülékek gyára; biokémiai gyár (műtrágya); „Raszkom”: az ország egyik jelentős bőrgyára, a központi régiók cipőgyárainak szállítója.
- Kotovszk: festékgyár
- Morsanszk: vegyipai gépek gyára; pamutipari kombinát („Morsanszki manufaktúra”)
Jegyzetek
- ↑ Путин назначил замглавы Минстроя Егорова врио губернатора Тамбовской области (tass.ru, 2021-10-04)
Források
- A Tambovi terület hivatalos honlapja Archiválva 2016. augusztus 2-i dátummal a Wayback Machine-ben
- A Voronai természetvédelmi terület (oroszul)
- A tambovi erdő. 2006-ban megjelent könyv online verziója (oroszul)
Földrajzportál
Oroszország-portál