Viaszlazac
![]() | ||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||||||
Nem fenyegetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||||||||
Osmerus eperlanus Linnaeus, 1758 | ||||||||||||||||||||||
Szinonimák | ||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Viaszlazac témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Viaszlazac témájú médiaállományokat és Viaszlazac témájú kategóriát. |
A viaszlazac (Osmerus eperlanus) a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának a bűzöslazac-alakúak (Osmeriformes) rendjébe, ezen belül a bűzöslazacfélék (Osmeridae) családjába tartozó faj.
Előfordulása
A viaszlazac a Vizcayai-öböltől Dél-Norvégiáig terjedő terület parti vizeiben és folyótorkolataiban található meg. 32 méteres mélységig lehatol. Még előfordul az Északi-tengerben, Anglia és Írország partjainál, valamint a Balti-tengerben és ennek a part menti mély tavaiban is.
Megjelenése
Alakja: A hal teste karcsú, oldalról csak kevéssé lapított, áttetsző, feje hosszú, orra hegyes. 60-65 kicsi, finom és könnyen leváló pikkelye van; oldalvonala a mellúszók felett ér véget. Szájrése széles, a szem hátulsó szegélyéig ér; állkapocscsontja (mandibula) igen erősen fogazott. Szemének átmérője 1½-2½-szer kisebb az orr hosszánál. A hasúszók elülső tövi része a hátúszó első sugara alá esik.
Színezete': Háta szürkészöld, oldala ezüstösen csillogó, hasa fehéres. Ívás idején fémesen csillogó hosszanti szalagja van. Farokúszója sötéten szegett.
Mérete: Testhossza édesvizekben 10-15 centiméter, legfeljebb 20 centiméter. A tengerben 15-18 centiméter, legfeljebb 30 centiméter.
Életmódja
Tápláléka planktonrákok és kisebb halak.
Szaporodása
A vándoralakok íváskor (március–április) gyakran nagy csapatokban hatolnak be a folyók alsó szakaszára. A 0,6-0,9 milliméter átmérőjű ikrákat a nőstény (nagysága szerint 9000-40 000) homoktalajra és vízinövényekre ragasztja. A kelési idő 2-5 hét. Amikor az ivadék a 4-5 centiméteres nagyságot eléri, a tengerbe vándorol.
Források
- A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2011. október 4.)
- Édesvízi halak. Budapest: Magyar Könyvklub. 1996. = Természetkalauz, ISBN 963 547 140 8
A halak portálja • összefoglaló, színes tartalomajánló lap