Violino piccolo
Violino piccolo | |
![]() | |
Más nyelveken | |
angol, német, francia, olasz: violino piccolo | |
Besorolás | |
húros vonós hegedű család | |
Sachs–Hornbostel-féle osztályozás | 321.322-71 |
Menzúra | kb. 150 mm |
Hangolás | c'-g'-d"-a" vagy b-f'-c"-g" |
Rokon hangszerek | Hegedű |
Hangszerjátékos | Hegedűs |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Violino piccolo témájú médiaállományokat. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Diskantgeige1.png/260px-Diskantgeige1.png)
A violino piccolo (olasz, 'apró hegedű') vagy diszkant hegedű olyan – egy kb. negyedes vagy nyolcados hegedű méretével megegyező – vonós hangszer, melynek húrjai egy kvarttal magasabb hangmagasságon szólalnak meg a hegedű hangolásához képest, azaz a jelenlegi brácsa hangolásához képest egy oktávval magasabban. A violino piccolo húrozása tehát: c'-g'-d"-a". Lényeges, hogy a nyak és lengő húrhossz arányai nem a mai, gyerekeknek szánt tanulóhegedűk méretarányaival azonosak. A nyak méreteit a hangszertest hosszához képest, mind hosszban, szélességben és vastagságban is felnőtt kézhez igazították. Az első ilyen hangszer az Ambrasi Kastélyban, 1596 körül keletkezett, de igen korai hangszereket találhatunk még a Freibergeri dómban (1593-ból két darab különböző mérettel), ill. a lipcsei egyetemen.
A hangszer a 17. és 18. században élte fénykorát. Abban az időben igen nehéz volt a rendes hegedűn a magas fekvésekben játszani, ezért volt szükség erre a hangszerre.
Michael Praetorius Syntagma Musicum lexikonjában azt jövendöli (mivel az ő korában még nem volt neve a hangszernek), hogy a hangszert „…violino –, violetta piccola vagy rebecchino néven fogják illetni.”. Eme jóslata be is vált. Végül hivatalosan Johann Jacob Prinner 1677-ben javasolta a hangszernek ezt a nevet. Ő, és Daniel Speer is 1697-ben kijelentette, hogy a felső húrt nem tanácsos kétvonalas g fölé hangolni.
Fontosabb művek, melyekben violino piccolo is szerepel
- Claudio Monteverdi: L'Orfeo opera
- Johann Sebastian Bach: 2 kantáta (Wachet auf, ruft uns die Stimme BWV 140, Herr Jesu Christ, der eigne Gottessohn BWV 96), 1. Brandenburgi verseny. A kantátákban a hangszert b-f'-c"-g"-re kell hangolni. Bach tévesen a hangszert oktávhegedűnek hívta; ez a megállapítás csak annyiból helyes, hogy a kotta transzponálva volt, ami azt jelenti, hogy a kotta olyan hangmagasságba volt megírva, hogy hegedűn is el lehessen játszani, de violino piccolo-n való előadásakor mindezt egy oktávval feljebb kellett játszani. A brandenburgi koncertben úgy írta le, mintha a húrozás a rendes hegedűé lenne, de természetesen a leírt kotta egy kisterccel feljebb szólt.
- Leopold Mozart, Wolfgang Amadeus Mozart édesapja és zenetanára, elég sok tandarabot írt rá (kisgyerek hegedűsöknek, akiknek ez a hangszer pont elég nagy volt), annak ellenére, hogy magát a hangszert már feleslegesnek minősítette.
Fennmaradt hangszerek
![]() | Ez a szakasz nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szakaszban szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye. |
A 18. század folyamán sok ilyen méretű hangszert építettek, csak sajnos nehéz megállapítani, hogy ezek violino piccolók vagy feles hegedűk. Amiről meg tudjuk különböztetni őket, az a nyak és fogólap; ha azok a normál hegedű méretéhez közelítenek, akkor beszélhetünk pikolóhegedűről.
Készítő és időpont | Korpusz hosszúsága | Tetőmenzúra | Húrhosszúság | Jelenlegi helye |
Klemm, (?), 1593/94 | 24,2 | 14,1 | 24 | Freiberg, Szászország, Dóm |
A.&H. Amati, Cremona, 1613 | 26,6 | 15,3 | 26,8 | Vermillion, Shrine to Music Museum |
Michael Praetorius, 1620 | 26 | 13,6 | 22,5 | Michael Praetorius 2, Sciagraphia, Taf. XXI |
Rudolf Höß, München, 1690(?) | 23 | 12,3 | 25 | Berlin, SIM PK, Musikinstrumenten-Museum, Nr. 4130 |
Michael Platner, Róma, 1738 | 27,5 | 15,3 | 26,8 | Magángyűjtemény |
Pietro Antonio Cati, Firenze | 26,2 | 13,8 | 25,2 | Lipcse, Musikinstrumentenmuseum, Nr. 756 |
Leopold Widhalm, Nürnberg, 1769 | 28,2 | 15,3 | 28,2 | Nürnberg, Germanisches Nationalmuseum, MI 26 |
J.&A. Gagliano | 24,3 | 12,8 | 25,8 | Magángyűjtemény |
Újjászületése
A hegedűoktett tagjaként a 20. század második felében szopránhegedű néven kezdtek el újra violino piccolókat építeni.
Zeneportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap