Convair F-102 Delta Dagger
F-102 Delta Dagger | |||
---|---|---|---|
![]() F-102A Delta Dagger, fra USAs nasjonalgarde | |||
Informasjon | |||
Rolle | Jagerfly | ||
Produsent | Convair | ||
Første flyvning | 1953 | ||
Introdusert | 1956 | ||
Utfaset | 1976 (USAF) 1979 (andre land) 1986 (alle droner) | ||
Status | Vraket | ||
Brukt av | USAF Hellas Tyrkia | ||
Antall produsert | 1 000 | ||
Enhetspris | US$1.2 millioner | ||
Videreutviklet til | F-106 Delta Dart - en videreutvikling av F-102B |
Convair F-102 Delta Dagger var et amerikansk jagerfly produsert av Convair.
Jagerflyet var en del av «ryggraden» til det amerikanske luftforsvaret (USAF) sent på 1950-tallet. Flyet gikk inn i tjeneste i 1956 og dets hovedoppgave var å avskjære invaderende sovjetiske bombefly. Flyets utvikling var lang og problematisk, og det ble tidlig på 1960-tallet erstattet av F-101 Voodoo fra McDonnell og F-4 Phantom II fra McDonnell Douglas. Flere F-102 Delta Dagger ble flyttet til tjeneste i den amerikanske nasjonalgarden rundt 1965, men ble tatt helt ut av tjeneste i 1976.
Historie og utvikling
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/ba/Convair_YF-102_53-1785_on_Ramp_E-2550.jpg/250px-Convair_YF-102_53-1785_on_Ramp_E-2550.jpg)
F-102 ble i all hovedsak utviklet fra Convair XF-92A deltavingede forsøksfly fra sent på 1940-tallet. Det amerikanske luftforsvaret tok en ny linje da de ønsket forslag for et jagerfly, hvor de vurderte både flyet og bevæpning sammen, i det som ble kjent som et «våpensystem». Prosjektet MX-1554 ble utlyst 18. juni 1950, og i januar 1951 svarte seks flyprodusenter, hvorav Convair, Lockheed og Republic ble utvalgt for å fortsette med designutviklingen. Tre av disse utkastene var for dyre, og i november stod bare designutkastet til Convair igjen, som fikk tillatelse til å fortsette med modellen 8-80, et midlertidig prosjekt som brukte den mindre kraftige Westinghouse J40 turbojet-motoren i påvente av Curtiss-Wright J67 som fortsatt var under utvikling.
Prototypen YF-102A hadde sin første flyvning 24. oktober 1953, men gikk tapt i en ulykke ni dager senere. Fly nummer to fløy 11. januar 1954 og bekreftet dårlig ytelse langt under kravene. Problemene ble løst ved å minske luftmotstanden ytterligere ved transonisk flyvning. Det modifiserte flyet, modellen 8-90, fløy for første gang 19. desember 1954, og oppnådde en hastighet på Mach 1.22 i en høyde av rundt 53 000 fot (16 200 m).
Produksjonsmodellen F-102A hadde Hughes MG-3 avfyringssystem, som senere ble oppgradert til MG-10. Det hadde tre interne våpenrom under flykroppen for luft-til-luft missiler. Den vanlige bevæpningen bestod av tre AIM-4 Falcon missiler med en blanding av infrarød og semiaktiv radarsøking. Dørene til de to forreste rommene hadde rør for tolv 70 mm FFAR-raketter. Flytypen ble senere oppgradert til å bære to kjernefysiske AIM-26 Falcon missiler i det midtre våpenrommet. Størrelsen på disse våpnene gjorde at våpenrommet ble ombygget ved å fjerne rakettrørene. Det forelå også planer om å tilpasse flyet til den kjernefysiske raketten AIR-2, men disse planene ble ikke realisert.
Utvikling av nye modeller
Den planlagte oppfølgermodellen F-102B og dens forbedringer ble etter hvert til den nye flytypen F-106 Delta Dart. F-102s offisielle populære navn, «Delta Dagger», ble aldri brukt i vanlig dagligtale, men fikk i stedet kallenavnet «Deuce». Den amerikanske presidenten George W. Bush fløy F-102 under sin tjeneste ved nasjonalgarden.
Spesifikasjoner
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/75/Convair_F-102_Delta_Dagger_3-view_line_drawing.svg/250px-Convair_F-102_Delta_Dagger_3-view_line_drawing.svg.png)
Tekniske data | |
---|---|
Mannskap | 1 Pilot |
Lengde | 20,83 m |
Vingespenn | 11,61 m |
Høyde | 6,45 m |
Vingeareal | 61,46 m² |
Vekt | 8 639 kg (uten last) 14 314 kg (med last) |
Motor | 1× Pratt & Whitney J57 med etterbrenner; (71 kN kraft) |
Ytelser | |
Maksimal hastighet | 1 304 km/t |
Rekkevidde | 1 609 km (stridsdyktig) 2 175 km (ikke stridsdyktig) |
Marsjhøyde | 16 764 m |
Klatrefart | 3 960 m/min |
Vingelast | 233 kg/m² |
* Gjelder for hovedmodellen F-102A
Varianter
- YF-102A – prototyper
- F-102A – 889 produsert
- TF-102A – Treningsfly med to seter, 111 produsert
- QF-102A – Toseters måldroner for simulering av MiG-21 (konvertert fra F-102A)
- PQM-102A – Ubemannede måldroner (konvertert fra F-102A)
- v
- d
- r
- F-82 Twin Mustang
- XF-83
- F-84 Thunderjet
- XF-85 Goblin
- F-86 Sabre
- XF-87
- XF-88
- F-89 Scorpion
- XF-90
- XF-91 Thunderceptor
- XF-92
- YF-93
- F-94 Starfire
- F-95 Sabre
- YF-96 Thunderstreak
- F-97 Starfire
- F-100 Super Sabre
- F-101 Voodoo
- F-102 Delta Dagger
- XF-103
- F-104 Starfighter
- F-105 Thunderchief
- F-106 Delta Dart
- YF-107
- YF-108 Rapier
- XF-109
- F-110 Phantom II
- F-111 Aardvark
- F-1 Fury/F-1E
- F-2 Banshee
- F-3 Demon
- F-4 Phantom II
- F-5 Freedom Fighter
- F-6 Skyray
- YF-7 Sea Dart
- F-8 Crusader
- F-9 Cougar
- F-10 Skynight
- F-11 Tiger