Enrique Barón Crespo
Enrique Barón Crespo | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 27. mars 1944[1][2]![]() Madrid[3] | ||
Beskjeftigelse | Samfunnsøkonom, politiker, advokat ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | Universidad Complutense de Madrid (akademisk grad: lisensiat i jus) École supérieure des sciences économiques et commerciales Universidad Pontificia Comillas | ||
Ektefelle | Sofía Gandarias (1987–2016)[4] | ||
Parti | Partido Socialista Obrero Español | ||
Nasjonalitet | Spania | ||
Utmerkelser | Storkorset av Isabella den katolskes orden (2005)[5][6] Storoffiser av Ordenen Italias stjerne (2014)[7] Storkorset av Karl IIIs orden (1986)[8] Stort fortjenstkors med stjerne og skulderbånd av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden Q126416283 (1990)[9] | ||
Enrique Barón Crespo på Commons |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Primer_Gobierno_de_Felipe_Gonzalez_%281982%29.jpg/250px-Primer_Gobierno_de_Felipe_Gonzalez_%281982%29.jpg)
Enrique Barón Crespo (født 1944) er en spansk jurist, økonom og politiker (PSOE). Han fra 1989 til 1992 Europaparlamentets president. Crespo var transportminister i Felipe González’ første regjering (1982–1985).
Liv og virke
Crespo ble født inn i en borgerlig og barnerik familie. Etter skolen i Calasancio studerte han jus ved Universidad Autónoma i Madrid. Han tok deretter diplomeksamen ved Instituto Católico de Alta Dirección de Empresas (ICADE), en katolsk skole for toppledere, og avsluttet sin utdannelse ved École Supérieure des Sciences Économiques et Commerciales (E.S.S.E.C.) i Paris.[10]
Crespo arbeidet fra 1966 som professor i landbruksfag i Vallaloid, og senere også som professor i strukturolitikk i Madrid. Han ble i 1970 medlem av advokatforeningen i Madrid, og begynte som venstresidens advokat å forsvare motstandere av Franko-diktaturet, blant annet i den såkalte sak nr. 1001 mot fagforeningslederen Marcelino Camacho. Crespo hadde selv meldt seg inn i en mindre, venstreorientert fagforening.[10]
Crespo var fra 1987 til 1989 leder av Europabevegelsen.[11]
Han var fra 1986 til 1989 president i Europaparlamentet, og fra juni 1989 til januar 1992 Europaparlamentets president.[12] [13]Crespo var transportminister i Felipe González' første regjering (1982-1985).[14]
Referanser
- ^ Munzinger Personen, oppført som Enrique Baron Crespo, Munzinger IBA 00000019285, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ politica.elpais.com[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.eldiario.es, besøkt 14. november 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.boe.es, besøkt 14. november 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ BOE ID BOE-A-2005-3697[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.quirinale.it, besøkt 14. november 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.boe.es, besøkt 14. november 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Journal officiel de la République française, legifrance.gouv.fr[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b «Enrique Barón Crespo - Munzinger Biographie». www.munzinger.de. Besøkt 23. desember 2018.
- ^ «Historical leaders of the EMI | EMI». europeanmovement.eu. Arkivert fra originalen 3. mai 2018. Besøkt 23. desember 2018.
- ^ «6. Wahlperiode | Enrique BARÓN CRESPO | Abgeordnete | Europäisches Parlament». www.europarl.europa.eu (tysk). Besøkt 22. desember 2018.
- ^ «Eurodiputado: BARON CRESPO, Enrique». web.archive.org. 20. desember 2003. Arkivert fra originalen 21. desember 2007. Besøkt 23. desember 2018.
- ^ «La Moncloa. Gobiernos de la II Legislatura [Gobierno/Gobiernos por legislaturas]». www.lamoncloa.gob.es (spansk). Besøkt 23. desember 2018.
Eksterne lenker
- (en) Enrique Barón Crespo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Enrique Barón hos Europaparlamentet