Giorgia Meloni
Giorgia Meloni | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. jan. 1977![]() Roma (Italia)[1] | ||
Beskjeftigelse | Politiker, journalist ![]() | ||
Embete |
| ||
Partner(e) | Andrea Giambruno (2016–2023) | ||
Far | Francesco Meloni[2] | ||
Søsken | Arianna Meloni[3][4] | ||
Parti | Movimento Sociale Italiano (1992–1995) Alleanza Nazionale (1995–2009) Il Popolo della Libertà (2009–2012) Italias brødre (2012–) | ||
Nasjonalitet | Italia[1] | ||
Utmerkelser | Storkors av Finlands hvite roses orden (2023)[5] Frihetsordenen (2024)[6][7] | ||
Nettsted | www![]() | ||
Signatur | |||
![]() | |||
Giorgia Meloni på Commons |
Giorgia Meloni (født 15. januar 1977 i Roma) er en italiensk politiker. Hun er Italias statsminister fra 22. oktober 2022. Hun ble i 2014 valgt som leder av partiet Italias brødre (Fratelli d’Italia, FdI), og har siden september 2020 vært leder av europapartiet Europeiske konservative og reformatorer. I Silvio Berlusconis fjerde regjering var hun fra 2008 til 2011 ungdoms- og idrettsminister, og var da tidenes yngste statsråd i en italiensk regjering.
Liv og virke
Bakgrunn
Meloni vokste opp med sin mor og sin storesøster Arianna (født 1975) i den romerske arbeiderbydelen Garbatella (Municipio VIII). Faren Francesco Meloni, som var fra Sardinia og var skatterådgiver,[8][9] forlot familien da hun var ett år gammel, og utvandret til Kanariøyene. Hun besøkte ham hvert år, frem til 1989 da de kom i alvorlig krangel, og deretter var kontakten brutt.[10] I et intervju i 2006 betegnet Giorgia Meloni sin far som en overbevist kommunist.[11] Det traumatiske bruddet med ham tok det år for henne å overvinne; etter hennes eget utsagn bidro det til å prege henne med en «kjempende» karakter.[10]
Hennes sicilianske mor, Anna Paratore, var aktiv i det nyfascistiske Movimento Sociale Italiano og senere i etterfølgerpartiet Alleanza Nazionale.[12] Moren forfattet over 140 kjærlighetsromaner under preudonymet Josie Bell.[13]
Søsteren Arianna giftet seg med Francesco Lollobrigida,[14] og ble den italienske landbruksminister den 22. oktober 2022.[15]
Politikk
Giorgia Meloni var 15 år gammel da hun meldte seg inn i partiet Movimento Sociale Italiano (Den italienske sosialbevegelsen, forkortet MSI).
Hun ble innvalgt til Italias deputertkammer første gang i 2006, 28 år gammel. I Silvio Berlusconis fjerde regjering var hun fra 2008 til 2011 ungdoms- og idrettsminister, og var da tidenes yngste statsråd i en italiensk regjering.[16] Hun ble i 2014 valgt som leder av partiet Italias brødre.
Ved valget i Italia høsten 2022 stod Meloni på høyrefløyen i det italienske politiske bildet. Hun talte for fedrelandet og familien, om identitet og kjønn, for tradisjon og religiøs tro. Hun polemiserte mot illegale innvandrere, men tok legale innvandrere og mennesker av enhver hudfarge i forsvar.[17]
Hun var mot godkjennelse av likekjønnet ekteskap, men kritiserte forfølgelsen av homofile i muslimske land. Hun gikk mot abort og surrogati, men for kvinners likestilling. I utenrikspolitikken var hun positiv til USA og NATO, men kritiserte byråkratiet i Brussel.[17]
De tre partiene på høyresiden, Italias brødre, Lega per Salvini Premier (Ligaen) og Forza Italia, vant valget med 43,8 prosent av stemmene. Den 21. oktober 2022 fikk Meloni i oppdrag av Italias president å danne ny regjering,[18] og hun overtok som statsminister dagen etter. Hun ble da Italias første kvinnelige statsminister.[19]
Forholdet til fascismen
Det har i pressen vært stilt spørsmål ved Melonis forhold til fascismen. Meloni har som etablert politiker uttalt at hennes forhold til fascismen er «avslappet», uten å forklare nærmere hva hun mente med det. Mussolinis rasisme og antidemokratiske holdninger har hun tatt avstand fra. Den tyske avisen Frankfurter Allgemeine Zeitung kalte henne i 2022 for «Den post-fascistiske» (Die Postfaschistin), som forutsetningsvis var noe annet enn nyfascistisk.[20]
Familie
Meloni er samboer med en fire år yngre mann som hun har en datter sammen med. Datteren var fem år i 2022.[17]
Bøker av Meloni
- Meloni, Giorgia (2011). Noi crediamo. Saggi (italiensk). Podda, Stefano (curator) (paperback utg.). Milan: Sperling & Kupfer, Mondadori. s. XXVII, 164. ISBN 978-8-8200-4932-4. OCLC 898518765. Arkivert fra originalen 2. oktober 2022. Besøkt 14. august 2022 – via Google Books.
- Meloni, Giorgia; Meluzzi, Alessandro; Mercurio, Valentina (2019). Mafia nigeriana. Origini, rituali, crimini. I saggi (italiensk) (paperback utg.). Mantova: Oligo Editore. ISBN 978-8-8857-2325-2. Arkivert fra originalen 28. september 2022. Besøkt 14. august 2022 – via Google Books.
- Meloni, Giorgia (2021). Io sono Giorgia, le mie radici, le mie idee. Saggi (italiensk) (paperback utg.). Rome: Rizzoli. ISBN 978-8-8171-5468-0. Arkivert fra originalen 27. oktober 2022 – via Google Books.
Referanser
- ^ a b Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1117033805, besøkt 12. august 2022[Hentet fra Wikidata]
- ^ lespresso.it[Hentet fra Wikidata]
- ^ Il Foglio, «Famiglia Lollobrigida. Chi è il ministro dell'Agricoltura, cognato d'Italia e "semipremier". Ritratti», verkets språk italiensk, utgitt 20. april 2023, besøkt 20. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.quotidiano.net[Hentet fra Wikidata]
- ^ ritarikunnat.fi, besøkt 8. november 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ ua.korrespondent.net, besøkt 12. juli 2024[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.president.gov.ua[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Biografia di Giorgia Meloni». cinquantamila.it (italiensk). 31. mai 2012. Besøkt 18. august 2022.
- ^ «Giorgia Meloni: biografia, studi e carriera politica, curriculum». theitaliantimes.it (italiensk). 6. mars 2020. Besøkt 18. august 2022.
- ^ a b Silvia Bombino (26. september 2022). «Chi è Giorgia Meloni: dal padre che se ne andò alla mancata laurea. Ritratto della donna che guiderà l’Italia». vanityfair.it (italiensk). Besøkt 28. september 2022.
- ^ «Giorgia Meloni – Corriere Magazine». interviste.sabellifioretti.it (italiensk). 7. desember 2006. Besøkt 18. august 2022.
- ^ «Giorgia Meloni nel 1996: “Mussolini è stato un buon politico, il migliore degli ultimi 50 anni”». repubblica.it (italiensk). 16. august 2022. Besøkt 18. august 2022. Arkivert 18. august 2022 hos Wayback Machine. «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. august 2022. Besøkt 27. oktober 2022.
- ^ Lucrezia Carnevale (27. juli 2022). «Anna Paratore, chi è la madre di Giorgia Meloni? Età, marito, figli, lavoro, scrittrice, libri, romanzi». donnapop.it (italiensk). Besøkt 18. august 2022.
- ^ Spagnoli, Sofia (27. september 2022). «Arianna Meloni: chi è la sorella di Giorgia. 'Ti accompagnerò come Sam con Frodo'». Quotidiano Nazionale (italiensk). Arkivert fra originalen 27. september 2022. Besøkt 27. oktober 2022.
- ^ «Cos'è il Ministero della Sovranità alimentare e cosa significa». QuiFinanza (italiensk). 23. oktober 2022. Arkivert fra originalen 23. oktober 2022. Besøkt 23. oktober 2022.
- ^ Ulvin, Philippe Bédos (22. juli 2022). «Draghi går av – arvtakeren til nyfascistene kan vinne valget». NRK. Besøkt 25. juli 2022.
- ^ a b c Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung, 24. juli 2022.
- ^ Ekern, Simen (21. oktober 2022). «Giorgia Meloni skal danne regjering i Italia». NRK. Besøkt 21. oktober 2022.
- ^ «Giorgia Meloni tatt i ed som Italias første kvinnelige statsminister». Dagsavisen (norsk). Besøkt 22. oktober 2022.
- ^ Rüb, Matthias; Rom (25. juli 2022). «Neuwahlen in Italien: Die Postfaschistin». FAZ.NET (tysk). ISSN 0174-4909. Besøkt 25. juli 2022. «Meloni hat ihr Verhältnis zum Faschismus einmal als „entspannt“ bezeichnet – ohne zu erklären, was genau sie damit meint. Mit dem Rassismus und der antidemokratischen Gewaltherrschaft der Schwarzhemden des einstigen Duce will sie zwar nichts zu schaffen haben.»
Eksterne lenker
- (it) Offisielt nettsted
- (en) Giorgia Meloni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- Giorgia Meloni på Facebook
- Giorgia Meloni på Instagram
- Giorgia Meloni på LinkedIn
- Giorgia Meloni på Telegram
- Giorgia Meloni på TikTok
- Giorgia Meloni på YouTube
- Giorgia Meloni på YouTube
- v
- d
- r
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Flag_of_Italy_%281861%E2%80%931946%29.svg/75px-Flag_of_Italy_%281861%E2%80%931946%29.svg.png)
- Cavour (1861)
- Ricasoli (1861–62)
- Rattazzi (1862)
- Farini (1862–63)
- Minghetti (1863–64)
- La Marmora (1864–66)
- Ricasoli (2) (1866–67)
- Rattazzi (2) (1867)
- Menabrea (1867–69)
- Lanza (1869–73)
- Minghetti (2) (1873–76)
- Depretis (1876–78)
- Cairoli (1878)
- Depretis (2) (1878–79)
- Cairoli (2) (1879–81)
- Depretis (3) (1881–87)
- Crispi (1887–91)
- Starabba (1891–92)
- Giolitti (1892–93)
- Crispi (2) (1893–96)
- Starabba (2) (1896–98)
- Pelloux (1898–1900)
- Saracco (1900–01)
- Zanardelli (1901–03)
- Giolitti (2) (1903–05)
- Tittoni (1905)
- Fortis (1905–06)
- Sonnino (1906–07)
- Giolitti (3) (1906–09)
- Sonnino (2) (1909–10)
- Luzzatti (1910–11)
- Giolitti (4) (1911–14)
- Salandra (1914–16)
- Boselli (1916–17)
- Orlando (1917–19)
- Nitti (1919–20)
- Giolitti (5) (1920–21)
- Bonomi (1921–22)
- Facta (1922)
- Mussolini (1922–43)
- Badoglio (1943–44)
- Bonomi (2) (1944–45)
- Parri (1945)
- De Gasperi (1945–46)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/Flag_of_Italy.svg/75px-Flag_of_Italy.svg.png)