Halfdan Hegtun
Halfdan Hegtun | |||
---|---|---|---|
Født | 8. okt. 1918![]() Raufoss | ||
Død | 25. des. 2012![]() | ||
Beskjeftigelse | Politiker, journalist, skribent ![]() | ||
Embete |
| ||
Barn | Halvor Hegtun | ||
Parti | Venstre Det Liberale Folkepartiet | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Medlem av | Europarådets parlamentarikerforsamling | ||
Utmerkelser | Kongens fortjenstmedalje | ||
Halfdan Hegtun på Commons |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Halfdan_Hegtun.jpg/250px-Halfdan_Hegtun.jpg)
Halfdan Anthony Hegtun (1918–2012)[1][2] var en norsk historiker og filolog, journalist, forfatter og politiker.
Han arbeidet for BBC 1948–1949, og gikk deretter over til NRK, hvor han senere ble programdirektør for NRK radio (1973–1981).[3] Han var stortingsrepresentant for Akershus i to perioder 1965–73.
NRK
Hegtun ble cand.mag. i 1941, og i 1946 ble han cand.philol. med hovedfag i historie. I fagkretsen hadde han også norsk og engelsk.[1] Fra 1946 til 1948 arbeidet han som lektor ved Hegdehaugen skole, og deretter var han ansatt ved BBCs norske avdeling i London 1948–1949.[1][4] Da Hegtun i 1949 kom tilbake fra London, begynte han som programsekretær i NRKs dagsnytt- og aktualitetsavdeling.[1] I 1956 ble han ansatt som redaksjonssekretær i NRKs utenriksavdeling.[1]
Gjennom sine mange år i NRK ble Hegtun kjent for både reisereportasjer og sportsjournalistikk, men også som humorist.
Som sportsjournalist i NRK rapporterte han fra OL i Melbourne i 1956, hvor han rapporterte på kortbølgeradio om Norges første OL-gull i friidrett på 36 år. Prestasjonen i Melbourne var Egil Danielsens gullmedalje i spydkast. Hegtun kommenterte også under 800 m-konkurransen i samme OL, der Audun Boysen tok bronsemedalje.
Under Vinter-OL 1952 i Oslo kommenterte Hegtun alpine øvelser sammen med Jakob Vaage, og langrenns- og skihoppøvelser sammen med Rolf Kirkvaag.[3]
«Even Brattbakken»
På 1950-tallet skapte Hegtun en rollefigur for det direktesendte radioprogrammet Rundtomkring som han døpte «Even Brattbakken».[5] Som Brattbakken opptrådte han deretter hyppig i radio ved siden av sitt «egentlige» arbeid i NRK, og senere ble figuren også brukt i underholdningsinnslag på TV.[1] Brattbakken ble en kjent og populær figur rundt om i Norge med sin brede totendialekt og sine særegne betraktninger om stort og smått både lokalt og globalt.[4]
I det norske oppslagsverket Kringla Heimsins (1958) omtales Hegtuns arbeid i NRK slik: «Hegtun er meget allsidig i sitt programarbeid, hans reisereportasjer, sportsreportasjer, og ikke minst hans humørfylte "Even Brattbakken", har vunnet anerkjennelse i vide kretser.»[1] Hegtun tok også oppdrag som «Even Brattbakken» utenom sitt virke i NRK, som frilansunderholder blant annet ved jubileer og festmiddager.[6][7] Han utga dessuten to bøker under pseudonymet «Even Brattbakken».
Politiker
Hegtun ble innvalgt på Stortinget for partiet Venstre i 1965. Etter Venstres opprivende årsmøte på Røros i 1972 i forbindelse med striden om EF-avstemningen, fulgte Hegtun Røiseland-fraksjonen og var med på å stifte Det Nye Folkepartiet, som senere skiftet navn til Det Liberale Folkepartiet (DLF). Hegtun satt på Stortinget sammenhengende i perioden 1965–1973; fra 1972 som representant for DLF. Han gikk senere tilbake til Venstre, og representerte partiet i kommunestyret i Bærum.
Bibliografi
Opp gjennom årene utga Hegtun en rekke bøker; emnene spente fra sport via verdenspolitikk og historie til humoristisk «hverdagsfilosofi» ført i pennen av hans alter ego Even Brattbakken.
- 1952: Norsk fotballs historie
- 1960: Streiftog i vår tid – medforfatter: Bjarne Gran; boken bygget på en programserie som de to hadde laget for NRK, med premierevisning vinteren 1958/1959 [8]
- 1962: Fra Toten og andre verdensdeler[9]
- 1963: Ti år uten Stalin – medforfatter: Jahn Otto Johansen[10]
- 1964: Slik je ser det – under pseudonymet Even Brattbakken[11]
- 1984: Rundt fabrikken – erindringsbok som bygget på Hegtuns radiokåserier om oppveksten på industristedet Raufoss[12]
- 1987: I kvældssola – under pseudonymet Even Brattbakken[13]
- 1990: Kampen for fred : Europa 1945–90[14]
- 1991: NATO og fiendebildet som brast
- 2006: Ti liv og 200 års norgeshistorie
Kongens fortjenstmedalje
Hegtun ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull den 2. februar 2010.[15]
Halfdan Hegtun giftet seg i 1948 med Ellen Mustad (født i 1927). Han var derfor svigersønn av Sigbjørn Mustad, som var stortingsrepresentant fra 1937 til 1945.[16]
Ellen og Halfdan Hegtun var foreldre til journalisten og forfatteren Halvor Hegtun.
Referanser
- ^ a b c d e f g «Hegtun, Halfdan Anthony». Illustrert årsbind Kringla heimsins. Oslo: Nasjonalforlaget. 1958. «Hegtun er meget allsidig i sitt programarbeid, hans reisereportasjer, sportsreportasjer, og ikke minst hans humørfylte "Even Brattbakken", har vunnet anerkjennelse i vide kretser.»
- ^ Halfdan Hegtun er død på nrk.no Publisert 25. desember 2012. Besøkt 26. desember 2012.
- ^ a b Fuglum, Arve (2003). Magiske Øyeblikk – Høydepunkter fra NRK Radiosporten gjennom 70 år. N.W. Damm & Søn. s. 48, 50, 62, 68 og 70. ISBN 82-04-08700-4.
- ^ a b «Hegtun, Halfdan Anthony». Gyldendals store konversasjonsleksikon. Oslo: Gyldendal. 1959.
- ^ Kirkvaag, Rolf (1980). Kom nærmere!. Oslo: Gyldendal. s. 17. ISBN 8205123977. «Og det var i "Rundtomkring" Halfdan Hegtund fødte radio-"Even Brattbakken".»
- ^ «Verdig og vellykket 40-års jubileum». Statens gartnerskoles forening av 1919 : 1919-1959. Oslo. 1959. s. 67–69. «Ved desserten, kom den ikke så helt ukjente "Even Brattbakken" på besøk.»
- ^ Ytreberg, Nils A. (1962). Vær hilset! Nordlændingernes forening, 1862-1962. Oslo: Nordlændingernes forening. s. 161. «Senere kom Kringkastingas Halfdan Hegtun og fortalte om opplevelser ute og hjemme. Han avsluttet med sin berømte humoreske "Even Brattbakken".»
- ^ Gran, Bjarne (1960). Streiftog i vår egen tid. Oslo: Aschehoug.
- ^ Hegtun, Halfdan (1962). Fra Toten og andre verdensdeler. Oslo: Aschehoug.
- ^ Ti år uten Stalin. Nasjonalforlaget. 1963.
- ^ Brattbakken, Even (1964). Slik je ser det. Oslo: Aschehoug.
- ^ Hegtun, Halfdan (1984). Rundt fabrikken. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203114849.
- ^ Brattbakken, Even (1987). I kvældssola. [Oslo]: Aschehoug. ISBN 8203157599.
- ^ Hegtun, Halfdan (1990). Kampen for fred : Europa 1945–90. Aschehoug. ISBN 8203164471.
- ^ Honningsøy, Kirsti Haga (25. desember 2012). «Halfdan Hegtun er død». NRK. Besøkt 22. april 2021.
- ^ Torp, Olaf Chr. (1966). «Hegtun, Halfdan Anthony». Stortinget : 1965/66-1968/69. Oslo: Tanum.
Eksterne lenker
- (en) Halfdan Hegtun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Halfdan Hegtun på Internet Movie Database
- (no) Halfdan Hegtun hos Stortinget
- (en) Halfdan Hegtun hos Europarådets parlamentarikerforsamling
- v
- d
- r
![Norges flagg](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Flag_of_Norway_%28ef2b2d_for_red_%26_002868_for_blue%29.svg/50px-Flag_of_Norway_%28ef2b2d_for_red_%26_002868_for_blue%29.svg.png)
- Granli
- Vikan
- Hansen, G.
- Støa (Mathisen)
- Bartnes
- Kveli
- Andersen, M. (Sommerseth)
- Munkebye
- Karstensen
- Kyllingmark (Grimsø)
- Engan
- Hellem
- Mørk-Eidem
- Fjærvoll
- Tjønndal
- Kleppe (Halse)
- Aakre
- Wold