Joseph Kittinger
Joseph Kittinger | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Joseph William Kittinger Jr. 27. juli 1928[1][2] ![]() Tampa[1][2] | ||
Død | 9. des. 2022[1][3][4]![]() Orlando[1] Lungekreft | ||
Beskjeftigelse | Flyvåpenoffiser, jagerflyger, aeronaut ![]() | ||
Utdannet ved | Bolles School (ukjent–1946)[5][6] University of Florida (1947–1949)[7][2] | ||
Nasjonalitet | USA | ||
Utmerkelser | 24 oppføringer Silver Star[8] Legion of Merit[8] Distinguished Flying Cross[8] Bronze Star Medal (sammen med: "V" device)[8] Purple Heart[8] Meritorious Service Medal[8] Air Medal[8] Air Force Commendation Medal[9] Navy Presidential Unit Citation[8] Air Force Outstanding Unit Award[8] Prisoner of War Medal[8] Army of Occupation Medal[8] National Defense Service Medal[8] Vietnam Service Medal[8] Air Force Longevity Service Award[9] Marksmanship Ribbon[9] Gallantry Cross[8] Vietnam Campaign Medal[8] Harmon Trophy (1959)[10] Legionær av Legion of Merit[8] Paul Harris Fellow (1985)[8] International Space Hall of Fame (1989)[11][12] National Aviation Hall of Fame (1997)[13][8] Michael Collins Trophy (2008)[14] | ||
Våpenart | United States Air Force[15] | ||
Militær grad | Oberst[15] | ||
Deltok i | Vietnamkrigen[15] | ||
Joseph Kittinger på Commons |
Joseph William Kittinger II (1928–2022) var en amerikansk offiser og pilot i det amerikanske flyvåpenet, kjent for å ha satt flere verdensrekorder innen fallskjermhopping og fritt fall, og for sine elleve måneder i fangenskap i Hanoi Hilton under Vietnamkrigen.
Tidlig liv
Kittinger ble født den 27. juli 1928 i Tampa i Florida. Han vokste opp i Florida, og fikk sin utdannelse ved University of Florida. I mars 1949 søkte han seg til det amerikanske flyvåpenet. I mars 1950 fikk han graden fenrik, og fra 1950 til 1953 var han stasjonert i Vest-Tyskland som pilot i 86th Fighter-Bomber Wing.[trenger referanse]
I 1954 ble han forflyttet til Holloman Air Force Base i New Mexico. Kittinger fløy observasjonsflyet da oberst John Stapp satte fartsrekord med sin rakettslede i 1955. Stapp var imponert over Kittingers ferdigheter som pilot, og anbefalte ham senere for romfartsarbeid.[trenger referanse]
Kittinger ble testpilot for Prosjekt Man High, et program for å studere kosmisk stråling, astronaututvelgelse og trening, fysiologisk observasjon og påkjenning ved store høyder.[trenger referanse]
I 1957 satte han høyderekord med varmluftsballong med 29 500 m. For dette ble han tildelt Distinguished Flying Cross.[trenger referanse]
Prosjekt Excelsior
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Joseph_Kittinger_and_the_Excelsior_gondola.jpg/180px-Joseph_Kittinger_and_the_Excelsior_gondola.jpg)
I 1958 flyttet Kittinger, nå kaptein, videre til Wright-Patterson Air Force Base i Ohio og Prosjekt Excelsior, et prosjekt med mål å sende mennesker ut i verdensrommet. En del av dette prosjektet var å teste nødutskytninger fra stor høyde.[trenger referanse]
I alt tre testhopp ble utført av Kittinger fra varmluftsballong. Det første, fra 23 297 m, endte nesten i tragedie da en feil ved Kittingers utstyr førte til at han besvimte. Selvutløseren i fallskjermen gjorde at han kom fra det i live. Uten noen til å styre fallskjermen roterte Kittinger ukontrollerbart rundt i en fart beregnet til 120 rpm, og g-krefter opp mot 22 ganger jordens tyngdekraft, også det rekord.[trenger referanse]
Tre uker etter hadde han sitt første vellykkede hopp, denne gang fra 22 769 m.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/81/Kittinger-jump.jpg/180px-Kittinger-jump.jpg)
Det tredje hoppet skjedde 16. august 1960 fra 31 330 m, ny høyderekord for varmluftsballong. Med en liten bremseskjerm falt han i 4 minutter og 36 sekunder, rekord for lengste frie fall, før han utløste fallskjermen ved ca. 5 500 m. Toppfarten var ca. 988 km/t. Under hoppet falt Kittinger gjennom temperaturer så lave som −80 ℃. En feil i hansken på Kittingers romdrakt gjorde at hånda hans hadde svulmet opp til det dobbelte av normal størrelse. I tillegg til ballongrekorden, satte Kittinger nye rekorder for høyeste fallskjermhopp, lengste hopp med bremseskjerm (totalt 14 minutter) og høyeste fart for et menneske gjennom atmosfæren.[trenger referanse]
President Dwight D. Eisenhower tildelte Kittinger Harmon Trophy for sin innsats. Han fikk også en ekegren på sitt Distinguished Flying Cross.[trenger referanse]
Videre karriere
Tilbake på Holloman flybase var han med på Prosjekt Stargazer 13.–14. desember 1962. Med astronomen William C. White tok han en varmluftsballong opp til 20 055 m og tilbrakte 18 timer der for å utføre diverse observasjoner.[trenger referanse]
Senere tjenestegjorde han i tre perioder i Vietnamkrigen, med totalt 483 flyoppdrag. De to første periodene fløy han A-26 Invader, og den tredje perioden F4 Phantom II.[trenger referanse]
11. mai 1972, rett før slutten på hans tredje periode ble han skutt ned, og han satt elleve måneder i det beryktede «Hanoi Hilton». Kittinger fortsatte sin karriere i flyvåpenet og pensjonerte seg som oberst i 1978.[trenger referanse]
Fortsatt interessert i ballonger ble han den første til alene å krysse Atlanterhavet 14.–18. september 1984. Han har også deltatt flere ganger i Gordon Bennett Cup, verdens eldste varmluftsballongløp.[trenger referanse]
I 1997 ble han innlemmet i National Aviation Hall of Fame i Dayton i Ohio. Samme år ble han hedret av Civil Air Patrol som omdøpte sin TX-352-skvadron i hans navn.[16]
En egen utstilling om hans fallskjermhopp ble innviet 6. april 2008 ved Smithsonian Institutions luft- og romfartsmuseum.[trenger referanse]
I 2012 var Kittinger delaktig i Felix Baumgartners prosjekt Red Bull Stratos der Baumgartner hoppet i fallskjerm fra 39 km høyde. Baumgartner slo dermed Kittingers rekord i fallskjermhopp fra største høyde.[trenger referanse]
Referanser
- ^ a b c d Dignity Memorial, «Joseph Kittinger Obituary - Altamonte Springs, FL», verkets språk engelsk, besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c Richard Goldstein, «Joseph Kittinger, a Record-Setter High in the Skies, Dies at 94», verkets språk engelsk, ISSN 0362-4331, utgitt 10. desember 2022, besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Joseph Kittinger: highest skydiver for 52 years dies aged 94en», verkets språk engelsk[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Joseph Kittinger, who set longtime parachute record, dies», verkets språk engelsk[Hentet fra Wikidata]
- ^ Nick Knudsen, «Joltin' Joe Kittinger», utgitt 25. oktober 2012, besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ «History of Bolles - The Bolles School», verkets språk engelsk, besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Veteran Tributes», besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d e f g h i j k l m n o p q r joekittinger.com[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c www.veterantributes.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
- ^ Florida Today, «Kittinger Inducted Into Space Hall of Fame», side(r) 59, utgitt 15. oktober 1989[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.nmspacemuseum.org, besøkt 17. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Joseph “Joe” William Kittinger, Jr. | National Aviation Hall of Fame», verkets språk engelsk, besøkt 16. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ airandspace.si.edu[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c «Veteran Tributes». Besøkt 16. september 2023.
- ^ «http://www.capphantom.org/». Arkivert fra originalen 24. juli 2008. Besøkt 27. mai 2008. Ekstern lenke i
|title=
(hjelp)
Eksterne lenker
- US Air Forces offisielle side
- National Aviation Hall of Fames biografi
Litteratur
- Joseph Kittinger: The Long, Lonely Leap (1961 selvbiografi)
- Gregory P. Kennedy: Touching Space: the story of Project Manhigh (Schiffer, 2007) ISBN 0764327887
- Ryan Craig: The Pre-Astronauts: Manned Ballooning on the Threshold of Space (Naval Institute, 1995) ISBN 1557507325