Delene i en kulepenn. Blekket sitter i pennerøret og overføres til papirunderlaget ved hjelp av en rullende kule ytterst på dette røret. Kulepennen på bildet har trykknapp for å skjule spissen i skaftet.
En kulepenn er et moderne skrive- og tegneredskap. Den har en indre beholder med blekk, som overføres til underlaget ved hjelp av en rullende kule av messing, stål eller Wolframkarbid. Kulen er 0,7 – 1,2 mm i diameter. Kulepennen har erstattet fyllepennen som den mest brukte pennen til dagligdags skriving. Oppfinneren av den moderne kulepennen var den ungarske journalisten László Bíró i 1938.[1]
I 1888 oppfant amerikaneren John J. Loud en forløper for kulepennen.[2]
Referanser
^Schultz, Colin. «The Story of László Bíró, the Man Who Invented the Ballpoint Pen». Smithsonian Magazine(engelsk). Besøkt 19. juni 2020.
^«From tablet to tablet: the history of handwriting». BBC Teach(engelsk). Besøkt 19. juni 2020.
Denne artikkelen er en spire. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Oppslagsverk/autoritetsdata
Store norske leksikon · Store Danske Encyklopædi · Encyclopædia Britannica · Nationalencyklopedin · GND · LCCN · BNF · BNF (data)