Mariske språk
Mariske språk | |||
---|---|---|---|
Brukt i | ![]() | ||
Region | ![]() ![]() | ||
Antall brukere | Over 600 000 | ||
Lingvistisk klassifikasjon | Uralsk Mariske språk | ||
Skriftsystem | Det kyrilliske alfabetet | ||
Videre inndeling | |||
Språk | Vestmarisk Østmarisk | ||
Skriftsystem | Det kyrilliske alfabetet | ||
Offisiell status | |||
Offisielt i | ![]() | ||
Språkkoder | |||
ISO 639-2 | chm | ||
Glottolog | mari1278 | ||
Portal: Språk | |||
Mariske språk på Commons |
Mariske språk er en gren av den uralske språkfamilien som består av østmarisk (også engmarisk) og vestmarisk (også fjellmarisk). Tidligere ble de, sammen med mordvinsk, ansett som en felles gren kalt volgafinske språk, men dette synet har ikke lenger støtte, i og med at det har vært umulig å rekonstruere et volgafinsk urspråk som skulle utelukke nabogruppene østersjøfinsk og permisk.
Ett språk eller to
Skillet mellom de to mariske språka er av nyere dato, fra 1920-tallet, da den sovjetiske språkpolitikken ble satt i verk: Alle minoriteter skulle få skolegang på sitt eget morsmål. Det går et dialektskille gjennom det mariske språkområdet, og dette ble gjort til et skriftspråkskille. Tidligere hadde marisk blitt skrevet uten en fast norm, men med utgangspunkt i østmarisk. Noen språkforskere har sett dette som et eksempel på sovjetisk splitt-og-hersk-politikk, der målet var å gjøre minoritetene så mange og små som mulig. På den andre sida er vestmarier oppgitt over det de opplever som østmarisk kunnskapsløshet om vestmarisk, og det hender at marier dermed bruker russisk seg imellom over språkgrensa.
På den andre sida er det en sterk marisk identitet hos mariene, som ser på seg selv som ett folk med ett språk, til forskjell fra for eksempel mordvinerne, der det først og fremst er utlendinger som snakker om ett mordvinsk språk.