Maximilian Ziegelbauer
Maximilian Ziegelbauer | |||
---|---|---|---|
Født | 6. sep. 1923![]() Memmingen | ||
Død | 21. nov. 2016![]() Memmingen | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest (1950–), katolsk biskop (1983–) ![]() | ||
Embete |
| ||
Nasjonalitet | Tyskland | ||
Utmerkelser | Den bayerske fortjenstorden |
Maximilian (Max) Ziegelbauer (født 6. september 1923 i Memmingen i Bayern i Tyskland; død 21. november 2016 samme sted) var en tysk katolsk hjelpebiskop i bispedømmet Augsburg.
Liv og virke
Prest
Etter å ha studert teologi ved Den filosofisk-teologiske høyskole i Dillingen ble han den 21. mai 1950 ordinert til prest sammen med den senere domprost Georg Beis. Etter sin første stilling som kapellan i Augsburg-menigheten St. Moritz, ble han i 1952 biskop Joseph Freundorfers sekretær i fire år.
Fra 1956 var han sogneprest i Maria Himmelfahrt menighet i Memmingen i mange år. 1. oktober 1965 fikk han stilling som domkirkeprest i Augsburg og ble utnevnt til domkapitlet tre år senere.
Biskop
Den 2. august 1983 utnevnte pave Johannes Paul II Ziegelbauer til titulærbiskop av Lapda og hjelpebiskop i Augsburg. Biskop Josef Stimpfle bispeviet ham den 22. oktober samme år. Medkonsekratorer var biskopen av Regensburg, Manfred Müller, og hjelpebiskop Rudolf Schmid. Fra 1984 til 1998 var han biskoppelig vikar for kirke og kultur.
Den 11. september 1988 innviet hjelpebiskop Max Ziegelbauer seks nye bronseklokker som erstattet de gamle klokkene til St. Josef i Memmingen.
Biskop Ziegelbauer var en kritiker av den liturgiske reform i kjølvannet av Det andre Vatikankonsil og en erklært tilhenger av den latinske liturgi i den form som ble praktisert før 1965. I et intervju på latin med Süddeutsche Zeitung gjentok han sitt syn på at det kultiske latinske språk var langt mer passende for frelsens mysteriums liturgier, og at Det andre Vatikankonsil hadde satt for mye fokus på det menneskelige og formørket «Guds majestet».[1]
Den 7. september 1998 aksepterte Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Etter at han ble pensjonist, lot erkebiskopen av Köln, kardinal Joachim Meisner, ham feire den prekonsiliære messe i St. Kunibert-kirken i Köln.[2]
Den 21. november 2016 døde Max Ziegelbauer i Memmingen-klinikken i en alder av 93 år.[3]
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
- Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
- Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
- Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
- Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
- Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) *1621
- Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
- Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
- Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
- Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
- Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
- Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
- Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
- Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
- Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1770-1837) *1819
- Kardinal Antonio Saverio De Luca (1805-1883) *1845
- Erkebiskop Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B. (1804-1877) *1856
- Erkebiskop Friedrich Josef von Schreiber (1819-1890) *1875
- Erkebiskop Franz Joseph von Stein (1832-1909) *1879
- Erkebiskop Joseph von Schork (1829-1905) *1891
- Biskop Ferdinand von Schlör (1839-1924) *1898
- Erkebiskop Johann Jakob von Hauck (1861-1943) *1912
- Erkebiskop Joseph Otto Kolb (1881-1955) *1935
- Kardinal Julius August Döpfner (1913-1976) *1948
- Biskop Josef Stimpfle (1916-1996) *1963
- Biskop Maximilian Ziegelbauer (1923-2016) *1983[4]
Referanser
- ^ Interview mit Martin Zips in der Süddeutschen Zeitung 14. oktober 2002 (Übersetzung von Wilfried Stroh); online dokumentiert auf der Internetpräsenz des altritualistischen Vereins Pro Missa Tridentina.
- ^ Michael Sontheimer, Peter Wensierski: Zur Rechten Gottes. I: Der Spiegel 8/2009 (16. februar 2009), s. 36 f.
- ^ Max Ziegelbauer ist tot, dpa i Online-Portal for Augsburger Allgemeine, 2016-11-22
- ^ www.catholic-hierarchy.org zieg, lest 1. april 2022