Mikhail Gromov
Mikhail Gromov | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 23. des. 1943[1][2][3][4]![]() Boksitogorsk | ||
Beskjeftigelse | Matematiker, universitetslærer, Chartered Building Surveyor, akademiker ![]() | ||
Akademisk grad | Doktor i fysikk- og matematikkvitenskaper | ||
Utdannet ved | Mathematics and Mechanics Faculty, St. Petersburg State University Statsuniversitetet i St. Petersburg[5] Saint Peter's School | ||
Doktorgrads- veileder | Vladimir Abramovich Rokhlin | ||
Nasjonalitet | Sovjetunionen Frankrike (1992–) (årsak: naturalisering)[6] Russland | ||
Medlem av | 8 oppføringer Royal Society (2011) Det Norske Videnskaps-Akademi (2009) (utanlandsk medlem) National Academy of Sciences (1989–) (Foreign Associate of the National Academy of Sciences) Det franske vitenskapsakademiet Academia Europaea (1993–) (tilknytning: AE section Mathematics)[7] Det ungarske vitenskapsakademiet American Academy of Arts and Sciences Det russiske vitenskapsakademi | ||
Utmerkelser | 12 oppføringer Oswald Veblen-prisen i geometri (1981) Élie Cartan Prize (1984) Wolf Prize in Mathematics (1993) Lobatsjevskij-prisen (1997)[8] Balzanprisen (1999) (arbeidsområde: matematikk) Nemmers Prize in Mathematics (2004) Bolyai Prize (2005) Abelprisen (2009)[9] Kyotoprisen for naturvitenskapelig grunnforskning (2002)[10] Æresdoktor ved universitetet i Neuchâtel (2009)[11] Utenlandsk medlem av Royal Society (2011)[12] Steele Prize for Seminal Contribution to Research (1997)[13] | ||
Mikhail Gromov på Commons |
Mikhail Leonidovitsj Gromov (russisk: Михаил Леонидович Громов; født 23. desember 1943 i Boksitogorsk i Russland i Sovjetunionen), også kjent som Mikhael Gromov, Michael Gromov eller Misha Gromov) er en fransk-russisk matematiker kjent for viktige bidrag innen en rekke områder innen matematikken. Han er en geometer, det vil si at hans spesialitet ligger innen geometri.
I geometrisk gruppeteori har han undersøkt grupper av polynomial vekstordning og innførte begrepet hyperbolske grupper. I den symplektiske topologi innførte han de pseudoholomorfe kurver. Hans -prinsipp ( for homotopi) for differensialrelasjonet er viktig i teori for partielle differensialligninger (og videreførte her eldre ansatser, blant andre utviklet av John Forbes Nash jr.).
Gromov studerte til doktorgraden (1973) i Leningrad under V. A. Rokhlin. Han er nå permanent medlem av IHÉS, og Jay Gould-professor i matematikk ved New York University.
Han har mottatt en lang rekke utmerkelser for sitt virke: 1971 Moskvas matematiske selskaps pris, 1981 Oswald-Veblen-prisen, 1984 Elie-Cartan-prisen, 1993 Wolfprisen, 1997 Leroy P. Steele-prisen, 1997 Lobatsjevski-medaljen, 1999 Balzanprisen, 2002 Kyotoprisen, 2004 Nemmersprisen, og 2005 Bolyaimedaljen. Den siste prisen han mottok, var Abelprisen (2009).
Referanser
- ^ Encyclopædia Britannica Online, oppført som Mikhail Leonidovich Gromov, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Mikhail-Leonidovich-Gromov, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Munzinger Personen, oppført som Michail Gromow, Munzinger IBA 00000027892, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Michail Leonidowitsch Gromow, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id gromow-michail-leonidowitsch[Hentet fra Wikidata]
- ^ MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
- ^ Journal officiel de la République française, www.legifrance.gouv.fr[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.ae-info.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ medal.kpfu.ru[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.abelprize.no[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.kyotoprize.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.unine.ch[Hentet fra Wikidata]
- ^ web.archive.org, besøkt 30. april 2022[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.ams.org[Hentet fra Wikidata]
- v
- d
- r
- Jean-Pierre Serre (2003)
- Michael Atiyah / Isadore Singer (2004)
- Peter Lax (2005)
- Lennart Carleson (2006)
- S. R. Srinivasa Varadhan (2007)
- John Griggs Thompson / Jacques Tits (2008)
- Mikhail Gromov (2009)
- John Tate (2010)
- John Milnor (2011)
- Endre Szemerédi (2012)
- Pierre Deligne (2013)
- Jakov G. Sinaj (2014)
- John Forbes Nash jr. / Louis Nirenberg (2015)
- Andrew Wiles (2016)
- Yves Meyer (2017)
- Robert Langlands (2018)
- Karen Uhlenbeck (2019)