Mykborebiller
Mykborebiller | |||
---|---|---|---|
![]() Ernobius mollis | |||
Nomenklatur | |||
Ernobiinae Pic, 1912 | |||
Populærnavn | |||
mykborebiller[1] dødningeur | |||
Klassifikasjon | |||
Rike | Dyr | ||
Rekke | Leddyr | ||
Klasse | Insekter | ||
Orden | Biller | ||
Overfamilie | Bore- og hettebiller | ||
Økologi | |||
Antall arter: | ca. 120, 10 i Norge | ||
Habitat: | terrestrisk, i død ved og lagrede matvarer | ||
Utbredelse: | alle verdensdeler, mange knyttet til mennesker | ||
Inndelt i | |||
Mykborebiller (Ernobiinae) er en underfamilie av små, ofte vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander. De er kjent under navn som «dødningeur», «mit» og «tremark».
«Veggesmeder» er et gammelt navn på biller av familien tyvbiller og borebiller. Navnet har de fått fordi billene, som lever inne i ganger i treverket, kommuniserer ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene. Dette gir en hørbar tikking og man kan faktisk høre at billene holder på med noe inne i veggen. Tikkingen tyder på alvorlige billeangrep og dette bør undersøkes straks.
Utseende
Små til middelsstore (2 – 9 mm) biller, som oftest brunlige på farge. De artene som borer i ved er gjerne sylindriske, og brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet og dekker hodet som en hette – dette er et trekk man finner hos mange treborende biller, for eksempel hettebiller (Bostrichidae) og barkbiller (Scolytinae). Denne gruppen har gjerne forholdsvis tynt hudpanser, og antennene er lange og trådformede. Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, ofte med tydelige knøler eller furer. Hos de fleste er det omtrent så bredt som dekkvingene, men av og til bare halvparten så bredt. Dekkvingene er oftest parallellsidige. Beina er forholdsvis lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.
Levevis
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.
Systematisk inndeling / norske arter
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/Episernus_gentilis_131562701.jpg/300px-Episernus_gentilis_131562701.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/06/Ernobius_mollis_side.jpg/300px-Ernobius_mollis_side.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Xestobium_plumbeum_%28Illiger%2C_1801%29_%2811271930253%29.png/300px-Xestobium_plumbeum_%28Illiger%2C_1801%29_%2811271930253%29.png)
- Ordenen biller, Coleoptera
- Underordenen Polyphaga
- Infraordenen Bostrichiformia
- Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
- Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
- Underfamilien mykborebiller, Ernobiinae Pic, 1912
- Slekten Cerocosmus Gemminger in Harold, 1873
- Slekten Episernomorphus Roubal, 1917
- Slekten Episernus C.G. Thomson, 1863- i Norge:
- Episernus angulicollis C.G. Thomson, 1863
- Slekten Ernobius C.G. Thomson, 1859- i Norge:
- grankonglebille, Ernobius abietinus (Gyllenhal, 1808)
- Ernobius abietis (Fabricius, 1792)
- Ernobius angusticollis (Ratzeburg, 1847)
- Ernobius explanatus (Mannerheim, 1843)
- Ernobius longicornis (Sturm, 1837)
- myk borebille, Ernobius mollis (Linnaeus, 1758)
- Ernobius nigrinus (Sturm, 1837)
- Ernobius pini (Sturm, 1837)
- Slekten Microernobius Pic, 1951
- Slekten Microzogus Fall, 1905
- Slekten †Molinernobius Molino-Olmedo, 2017
- Slekten Ochina Dejean, 1821
- Slekten Ozognathus LeConte, 1861
- Slekten Pachoteloides Viñolas & Honour, 2017
- Slekten Pachotelus Solier, 1849
- Slekten Paralobium Fall, 1905
- Slekten Parobius White, 1966
- Slekten Utobium Fall, 1905
- Slekten Xarifa Fall, 1905
- Slekten Xestobium Motschulsky, 1845 - i Norge:
- dødningeur, Xestobium rufovillosum (Degeer, 1774)
- Underfamilien mykborebiller, Ernobiinae Pic, 1912
- Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
- Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
- Infraordenen Bostrichiformia
- Underordenen Polyphaga
Referanser
- ^ «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.
Kilder
- Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Eksterne lenker
- (no) greinborebiller hos Artsdatabanken
- (sv) greinborebiller hos Dyntaxa
- (en) greinborebiller hos Fauna Europaea
- (en) greinborebiller hos Fossilworks
- (en) greinborebiller hos ITIS
- (en) greinborebiller hos NCBI
- (en) Kategori:Ernobiinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
- Ernobiinae – detaljert informasjon på Wikispecies