Obersturmbannführer
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c9/Bundesarchiv_Bild_101III-Zschaeckel-149-16%2C_Werner_Ostendorff.jpg/150px-Bundesarchiv_Bild_101III-Zschaeckel-149-16%2C_Werner_Ostendorff.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/9/9b/SS-Obersturmbannfuehrer_collar.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Shoulder-wss-ill-obersturmbannf.jpg/250px-Shoulder-wss-ill-obersturmbannf.jpg)
Obersturmbannführer var en paramilitær grad i Schutzstaffel (SS) og Sturmabteilung (SA). Den ble først innført i SA i 1932, da man trengte en ekstra feltoffisersgrad over SA-Sturmbannführer. Den ble samtidig innført i SS for at offiserer skulle være på samme nivå i de to organisasjonene.
Den var under Standartenführer og over Sturmbannführer.[1]
Navnet betyr «over-stormenhetsfører», og graden tilsvarte Oberstleutnant i Wehrmacht (Fregattenkapitãn i Kriegsmarine. På norsk: kommandørkaptein i marinen ).[2][3]
Graden ble i 1961 en av de mest kjente av de mange i SS' og SAs spesielle hierarki, ettersom Adolf Eichmann hadde hatt denne graden. Da han i rettssaken i Jerusalem hevdet at han kun var en kontorarbeider som fulgte ordre, spurte anklageren Gideon Hausner: «Var du en Obersturmbannführer, eller en kontorpike?». Blant andre beryktede innehavere av graden var kommandanten i Auschwitz, Rudolf Höss. Obersturmbannführerene Herbert Kappler og Joachim Peiper var skyldig i massakrene i henholdsvis Ardeatine og Malmedy.
Insigniene var fire sølvknapper og en stripe, plassert på venstre jakkeslag. Man bar også skulderklaffene til en Oberstleutnant i Wehrmacht. Graden var den høyeste hvor man hadde enhetsmerke på høyre jakkeslag; i de høyere gradene hadde man insignier på begge sider.
To nordmenn mottok graden SS-Obersturmbannführer, Egil Reidar Hoel og Arthur Qvist. Begge mottok graden i 1945.
Referanser
Lavere grad: Sturmbannführer | Grad i SS og SA Obersturmbannführer | Høyere grad: Standartenführer |