På Lyngsøya
På Lyngsøya | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Forfatter(e) | Olav Duun | ||
Språk | Nynorsk | ||
Utgitt | 1917 | ||
Forlag | Olaf Norlis Forlag |
På Lyngsøya er en roman av Olav Duun, utgitt i 1917.[1][2][3]
Hovedpersonen Martin Brudalen er lekpredikant, men strever med skyldfølelse og gudsforholdet, med en traumatisk binding til halvsøstera Astrid, og med seksualangst.[4][5]
Innhold
Romanen er den fjerde av i alt elleve Duun-bøker fra Tre venner (1914) til novellesamlinga Blind-Anders (1924) som foregår i det samme landskapet med de samme stedsnavnene og med noen hovedpersoner som opptrer som bipersoner i andre bøker. Otto Hageberg omtaler disse elleve bøkene som «Duuns storroman», og også Juvikfolket foregår innenfor dette universet.[6][7] Lyngsøya ligger for seg selv litt utenfor det kystlandskapet hvor gårder som Håberg, Nesse og Valvære finnes.[6] Rolf Thesen har antydet at boka er påbegynt eller skrevet tidligere enn romanene Tre venner (1914), Harald (1915) og Det gode samvitet (1916), ettersom disse romanene har en «positiv helt» som hovedperson, noe som peker fram mot Juvikfolket. Martin Brudalen er imidlertid en av de «stridande, bundne» menneskene fra Duuns tidlige bøker, ifølge Thesen.[8] Otto Hageberg finner imidlertid ikke noe som taler for denne antagelsen om tidligere datering.[6]
Det er en realistisk samtidsroman. Handlingen utspiller seg over en periode på sju år; den første delen strekker seg over en toårsperiode, mens den andre delen foregår i løpet av noen sommeruker fem år senere. I den første delen er det i kapittel 2 og 3 tilbakeblikk til tidligere hendelser som danner grunnlaget for Martins problemer i nåtid.[6][9][10]
Bakgrunnshistorien er at Martin 14 år gammel var involvert i et forlis hvor mora og stefaren døde, og bare han og halvsøstera Astrid overlevde. Han utvikla en ubevisst erotisk tilknytning til henne.[11][12] Den ytre ramma for handlinga i romanen er at Martin nettopp har vendt hjem til hjembygda som predikant. Han «oppdager at det er noko falsk ved heile hans forkynning.»[6] Predikantrollen blir en kompensasjon for alt han fortrenger – en livsflukt,[13] og han må forlate den og ordne livet sitt på nytt som gårdsbestyrer på Lyngsøya for å komme videre.[4] Her på Lyngsøya møter han Tora Lyng. De gifter seg etter et halvt år, og får sønnen Tore ett år etter dette.[6]
Sommeren fem år etter har Martin ennå ikke funnet ro. «Han pinest stendig for at han ikkje er ærleg eller heilt seg sjølv.»[14] Hans inntrykk av mørke visjoner blir av forfatteren sammenlignet med visjonsdiktet Draumkvedet.[9][15] Ekteskapet med Tora er godt, og «ho er mellom dei sterke, gjevande kvinnene hos Duun, heil i sin kjærleik.»[6] Martin flykter til ei utøy ute i havet, hvor han «kjempar ein Jakobs-kamp med Gud, åleine».[6] Han kommer tilsynelatende styrka ut av dette, men kommer i ei ny krise få dager senere, og er nær ved å drepe kona og sønnen som et soningsoffer på samme måte som Abrahams offervilje.[16] Vennen Kristian Lyng, som er Toras onkel, hjelper Martin ut av forvirringa.[8] I romanens siste kapittel møtes Kristian og Martin på et forlist båthvelv, og redningsaksjonen her er for alvor med på å bringe Martin til livet.[17] En lignende livskamp-scene på båthvelvet finnes også i I stormen (1923), den siste av bøkene i Juvikfolket.
Ved siden av historien om Martins livskamp, er det en bihistorie med satirisk glød i skildringa av pratmakeren Mikkel Vikesylt. Vikesylt er framstilt nærmest som en karikatur, både her og når han senere dukker opp igjen i romanen I stormen.[9] «Sølvreven» Vikesylt er kanskje den sterkeste karikaturen i Duuns dikting.[18][19] Satiren omfatter også historien om Martins svigermor, innflytteren Katrina Lyng som spekulerer med eiendom.[6]
Ei ligende «nær, incestuøs binding mellom bror og søster» som den mellom Martin og Astrid finnes i flere av Duuns bøker:[9] Mellom Iver og Marta i Tre venner (2014), og senere i Straumen og evja (1926), Samtid (1936) og og Menneske og maktene (1938).[6]
Referanser
- ^ Duun, Olav (1917). På Lyngsøya. Kristiania: Norli.
- ^ Kaare Haukaas (1954). Olav Duun og bøkene hans : ein bibliografi. Oslo: Norli. s. 8.
- ^ På Lyngsøya; aschehoug.no
- ^ a b A.H. Winsnes (1961). Norsk litteraturhistorie. 5: Norges litteratur fra 1880-årene til første verdenskrig. Oslo: Aschehoug. s. 536.
- ^ Evensberget, Snorre (2000). Litterært leksikon. Oslo: Stenersen. s. 337. ISBN 8272012618.
- ^ a b c d e f g h i j Hageberg, Otto (1996). Forboden kjærleik : spenningsmønster i Olav Duuns dikting. Oslo: Samlaget. s. 148-197; kapitlet «Den forbodne kjærleiken og den straffande faren - På Lyngsøya (1917)». ISBN 8252146015.
- ^ Otto Hageberg (1995). «Etterord : på veg inn i Duuns storroman». Olav Duun. Skrifter i samling. 3: Tre venner; Harald. Oslo: Aschehoug. s. 349-360. ISBN 8203174876.
- ^ a b Thesen, Rolv (1969). Mennesket og maktene : Olav Duuns dikting i vokster og fullending. Oslo: Norli. s. 94-106.
- ^ a b c d Einar Vannebo (1996). «Etterord». Olav Duun. Skrifter i samling. 4 : Det gode samvitet ; På Lyngsøya. Oslo: Aschehoug. s. 393-403. ISBN 8203174884.
- ^ Einar Vannebo (1997). «Skyldproblematikken i Olav Duuns dikting». Hugbod : heidersskrift til Leif Mæhle på 70-årsdagen. Oslo: Samlaget. s. 156-169. ISBN 8252150047.
- ^ Øverland, Arnulf (1955). Olav Duun. Oslo: Aschehoug. s. 47.
- ^ Bjarte Birkeland m.fl. (1995). Norges litteraturhistorie. Bind 4: Fra Hamsun til Falkberget. Cappelen. s. 521. ISBN 8202154790.
- ^ Alf Tveterås (1949). «I skyggen av 'Juvikfolke'». Samtiden. Aschehoug. s. 245.
- ^ O.M. (1918). «Boksjaa: På Lyngsøya». Syn og segn. Oslo: Samlaget. s. 46-48.
- ^ Marianne Luktvatn. Draumkvedeferda. Presentasjon og analyse av Olav Duuns roman På Lyngsøya. Hovedoppgave, Univertsitetet i Trondheim, 1980
- ^ Astås, Reidar (1998). Barndommens eventyrland?. [Oslo]: Tano Aschehoug. s. 90. ISBN 8251836719.
- ^ Einar Vannebo (1990). «Båtmotivet i Olav Duuns dikting». Årbok for Namdalen. Namdal historielag. s. 135-.
- ^ Ole Martin Høystad (1991). «Olav Duun : sentral klassikar og kritisk klovn». Syn og segn. Oslo: Samlaget. s. 201-213.
- ^ Arnold Dalen (1994). «Den trønderske lina i norsk målreising». Mål og makt. Oslo: Studentmållaget. s. 19-30.
- v
- d
- r
- Juvikingar (1918)
- I blinda (1919)
- Storbrylloppet (1920)
- I eventyret (1921)
- I ungdommen (1922)
- I stormen (1923)
romaner
- Marjane (1908)
- På tvert (1909)
- Nøkksjølia (1910)
- Hilderøya (1912)
- Sigyn (1913)
- Tre venner (1914)
- Harald (1915)
- Det gode samvitet (1916)
- På Lyngsøya (1917)
- Straumen og evja (1926)
- Olsøygutane (1927)
- Carolus Magnus (1928)
- Medmenneske (1929)
- Ragnhild (1931)
- Ettermæle (1932)
- Siste leveåret (1933)
- Gud smiler (1935)
- Samtid (1936)
- Mennesket og maktene (1938)
- Løglege skruvar og anna folk (1907)
- Gamal jord (1911)
- Blind-Anders (1924)
- Vegar og villstig (1930)
- Tredje gongen og andre fortelingar (1976)
- Storbåten (1912)
- Sommar-eventyr (1913)
- Barndomshjemmet Øver-Dun på Jøa
- Olav og Emma Duuns hus i Holmestrand