Portugal i Eurovision Song Contest
Portugal i Eurovision Song Contest | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Kringkaster | Rádio e Televisão de Portugal (RTP) | ||
Nasjonal finale | Festival da Canção | ||
Deltakelse | |||
Deltatt | 54 ganger (45 finaler) per 2023 | ||
Første år | 1964 | ||
Beste resultat | Førsteplass (2017) | ||
Dårligste resultat | Sisteplass (1964, 1974, 1997, 2018) Null poeng: (1964, 1997) | ||
Eksterne lenker | |||
Festival da Canção – offisiell side | |||
Portugals side på eurovision.tv |
Portugal debuterte i Eurovision Song Contest i 1964 og har deltatt 54 ganger. Portugal var fra 2006 til 2017 det landet som hadde deltatt flest ganger uten å vinne, og frem til 2017 var Portugals beste plassering en sjetteplass. I 2017 lyktes det omsider landet å vinne sin første seier, da Salvador Sobral vant konkurransen med balladen «Amar pelos dois». Portugal arrangerte derfor Eurovision Song Contest 2018. Portugal har kommet sist fire ganger: i debutåret 1964, i 1974, i 1997 og på hjemmebane i 2018. Etter innføringen av semifinaler i 2004 har Portugal kvalifisert seg til finalen 8 av 17 ganger.[1]
Historikk
Det er den portugisiske statskringkasteren RTP som sender Eurovision Song Contest i Portugal, og som velger landets artist og sang til konkurransen. Landets bidrag har alltid blitt valgt gjennom den årlige, portugisiske sangkonkurransen Festival da Canção – tilsvarende norske Melodi Grand Prix.
Utdypende artikkel: Festival da Canção
Portugals debut kom i København i 1964, men kom helt sist uten poeng. Også resten av 1960-årene bød på lave plasseringer, og i 1970 valgte RTP å stå over konkurransen.
Lang vei til seier
De neste ti årene ble langt bedre resultatmessig, og fem ganger kom Portugal på topp ti. Syvendeplassene i 1972 og 1980 var Portugals beste plasseringer helt fram til 1996, da Lúcia Moniz sang landet inn til en sjetteplass med «O meu coração não tem cor». Sangen fikk 12 poeng blant annet fra den norske juryen, og dette var Portugals beste plassering i Eurovision Song Contest frem til 2017.[2] Suksessen banet vei for en videre sang- og skuespillerkarriere for Moniz, både i og utenfor Portugal. Blant annet spilte hun den portugisiske hushjelpen Aurélia i juleklassikeren Love Actually.[3]
Etter 2000 har Portugal hatt liten suksess i konkurransen. I 2008 ble Vânia Fernandes nummer 13 av 25 i finalen, landets beste plassering på ti år. Siden EBU innførte semifinaler i Eurovision Song Contest i 2004 og frem til 2017 klarte Portugal å kvalifisert seg til finalen tre av elleve ganger.[1] I 2017 kom omsider landets første seier – på sitt 49. forsøk – da Salvador Sobral vant med «Amar pelos dois». Dette innledet en langt bedre periode for Portugal, som siden seieren kun har blitt slått ut av finalen ved én anledning, i 2019.
Fravær
Siden debuten i 1964 har Portugal stått over konkurransen ved fem anledninger. Første gang var i 1970, da Portugal sammen med Norge, Sverige, Finland og Østerrike boikottet konkurransen i protest mot konkurransereglene og det faktum at fire land hadde delt seieren året før.[4]
Neste fravær kom i 2000, da Portugal måtte stå over konkurransen på grunn av dårlige plasseringer årene før. I 2002, 2013 og 2016 valgte RTP frivillig å stå utenfor konkurransen. Fraværet i 2002 ga plass til Latvia, som etter hvert endte opp med å vinne konkurransen dette året.[5][6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/L%C3%BAcia_Moniz_no_Conta-me_Hist%C3%B3rias-Paredes.jpg/250px-L%C3%BAcia_Moniz_no_Conta-me_Hist%C3%B3rias-Paredes.jpg)
Sangen som «veltet» et diktatur
Da Portugal debuterte i konkurransen, var landet fremdeles et autoritært regime under ledelse av landets diktatoriske statsminister António de Oliveira Salazar. Også nabolandet Spania var i praksis et diktatur, og presse og demokratiforkjempere reagerte på at de to landene fikk delta i konkurransen. Under finalen i 1964 var Portugal involvert i en scenestorming, da en mann klarte å ta seg opp på scenen med en plakat som protesterte mot Salazar og den spanske diktatoren Franco. Hendelsen påvirket imidlertid ikke fremføringen av det portugisiske bidraget, siden den skjedde i pausen mellom det sveitsiske og belgiske bidraget.[7]
Ti år etter fikk Portugals Eurovision-bidrag på ny en politisk skygge over seg. Tross den delte sisteplassen ble sangen «E depois do adeus», sunget av Paulo de Carvalho, en viktig brikke i overgangen fra diktatur til demokrati i Portugal.[8] «E depois do adeus» ble brukt som ett av to kallesignal for å sette i gang Nellikrevolusjonen i Portugal. Da sangen ble spilt på portugisisk radio klokken 22.55 om kvelden 24. april 1974, var dette et signal til opprørerne om å forberede kuppet for å velte det sittende regimet i Lisboa.[9]
Sangen «Grândola, Vila Morena», spilt av den bannlyste folkemusikeren Zeca Afonso, ble spilt på radio halvannen time senere. Denne sangen var et signal om at kuppet var i gang, og at kuppmakerne hadde begynt å ta kontroll over strategiske institusjoner i landet. I løpet av et døgn lyktes det kuppmakerne å velte diktaturet, og Portugal kunne starte overgangen til demokrati. I boken Official History of The Eurovision Song Contest kommenterer forfatter John Kennedy O'Connor at «E depois do adeus» er det eneste Eurovision-bidraget «som faktisk har startet en revolusjon».[10] Hendelsen ble markert med en egen kortfilm under den andre semifinalen i 2018, da Portugal arrangerte konkurransen.[11]
Deltakere
Under er en liste over Portugals deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten.[1]
År | Artist | Tittel | Norsk oversettelse | Finale | Poeng | Semi | Poeng |
---|---|---|---|---|---|---|---|
1964 | António Calvário | «Oração» | Bønn | 13 | 0 | Ingen semifinaler | |
1965 | Simone de Oliveira | «Sol de inverno» | Vintersol | 13 | 1 | ||
1966 | Madalena Iglésias | «Ele e ela» | Han og hun | 13 | 6 | ||
1967 | Eduardo Nascimento | «O vento mudou» | Vinden har snudd | 12 | 3 | ||
1968 | Carlos Mendes | «Verão» | Sommer | 11 | 5 | ||
1969 | Simone de Oliveira | «Desfolhada portuguesa» | Portugisisk innhøsting | 15 | 4 | ||
1970 | Deltok ikke | ||||||
1971 | Tonicha | «Menina do alto da serra» | Jenta på toppen av fjellet | 9 | 83 | ||
1972 | Carlos Mendes | «A festa da vida» | Livets fest | 7 | 90 | ||
1973 | Fernando Tordo | «Tourada» | Azorisk tyrefekting | 10 | 80 | ||
1974 | Paulo de Carvalho | «E depois do adeus» | Og etter adjøet | 14 | 3 | ||
1975 | Duarte Mendes | «Madrugada» | Morgengry | 16 | 16 | ||
1976 | Carlos do Carmo | «Uma flor de verde pinho» | En blomst fra en grønn furu | 12 | 24 | ||
1977 | Os Amigos | «Portugal no coração» | Portugal i mitt hjerte | 14 | 18 | ||
1978 | Gemini | «Dai li dou» | – | 17 | 5 | ||
1979 | Manuela Bravo | «Sobe, sobe, balão sobe» | Stig, stig, ballong – stig | 9 | 64 | ||
1980 | José Cid | «Um grande, grande amor» | En stor, stor kjærlighet | 7 | 71 | ||
1981 | Carlos Paião | «Playback» | – | 18 | 9 | ||
1982 | Doce | «Bem bom» | Veldig bra | 13 | 32 | ||
1983 | Armando Gama | «Esta balada que te dou» | Denne balladen som jeg gir deg | 13 | 33 | ||
1984 | Maria Guinot | «Silêncio e tanta gente» | Stillhet og så mange folk | 11 | 38 | ||
1985 | Adelaide Ferreira | «Penso em ti, eu sei» | Tenker på deg, jeg vet | 18 | 9 | ||
1986 | Dora | «Não sejas mau para mim» | Ikke vær så sint på meg | 14 | 28 | ||
1987 | Nevada | «Neste barco à vela» | I denne seilbåten | 18 | 15 | ||
1988 | Dora | «Voltarei» | Jeg kommer igjen | 18 | 5 | ||
1989 | Da Vinci | «Conquistador» | Erobrer | 16 | 39 | ||
1990 | Nucha | «Há sempre alguém» | Det er alltid noen | 20 | 9 | ||
1991 | Dulce Pontes | «Lusitana paixão» | Lusitansk lidenskap | 8 | 62 | ||
1992 | Dina | «Amor d'água fresca» | Ferskvannskjærlighet | 17 | 26 | ||
1993 | Anabela | «A cidade (até ser dia)» | Byen (til daggry) | 10 | 60 | Direktekvalifisert | |
1994 | Sara Tavares | «Chamar a música» | Kall på musikken | 8 | 73 | Ingen semifinaler | |
1995 | Tó Cruz | «Baunilha e chocolate» | Vanilje og sjokolade | 21 | 5 | ||
1996 | Lúcia Moniz | «O meu coração não tem cor» | Mitt hjerte har ingen farge | 6 | 92 | 18 | 32 |
1997 | Célia Lawson | «Antes do adeus» | Før adjøet | 24 | 0 | Ingen semifinaler | |
1998 | Alma Lusa | «Se eu te pudesse abraçar» | Om jeg kunne omfavne deg | 12 | 36 | ||
1999 | Rui Bandeira | «Como tudo começou» | Hvordan alt begynte | 21 | 12 | ||
2000 | Deltok ikke | ||||||
2001 | MTM | «Só sei ser feliz assim» | Kan bare være lykkelig slik | 17 | 18 | ||
2002 | Deltok ikke | ||||||
2003 | Rita Guerra | «Deixa-me sonhar (só mais uma vez)» | La meg drømme (bare én gang til) | 22 | 13 | ||
2004 | Sofia Vitória | «Foi magia» | Det var magi | Ikke kvalifisert | 15 | 38 | |
2005 | 2B | «Amar» | Å elske | 17 | 51 | ||
2006 | Nonstop | «Coisas de nada (Gonna Make You Dance)» | Meningsløse ting (Skal få deg til å danse) | 19 | 26 | ||
2007 | Sabrina | «Dança comigo» | Dans med meg | 11 | 88 | ||
2008 | Vânia Fernandes | «Senhora do mar (Negras águas)» | Havets kvinne (Svarte hav) | 13 | 69 | 2 | 120 |
2009 | Flor-de-Lis | «Todas as ruas do amor» | Alle kjærlighetens gater | 15 | 57 | 8 | 70 |
2010 | Filipa Azevedo | «Há dias assim» | Det er dager som disse | 18 | 43 | 4 | 89 |
2011 | Homens da Luta | «A luta é alegria» | Kampen er glede | Ikke kvalifisert | 18 | 22 | |
2012 | Filipa Sousa | «Vida minha» | Livet mitt | 13 | 39 | ||
2013 | Deltok ikke | ||||||
2014 | Suzy | «Quero ser tua» | Jeg vil være din | Ikke kvalifisert | 11 | 39 | |
2015 | Leonor Andrade | «Há um mar que nos separa» | Det er et hav som skiller oss | 14 | 19 | ||
2016 | Deltok ikke | ||||||
2017 | Salvador Sobral | «Amar pelos dois» | Elske for oss begge | 1 | 758 | 1 | 370 |
2018 | Cláudia Pascoal | «O jardim» | Hagen | 26 | 39 | Direktekvalifisert | |
2019 | Conan Osíris | «Telemóveis» | Mobiltelefoner | Ikke kvalifisert | 15 | 51 | |
2020 | Elisa | «Medo de sentir» | Redd for å føle | Konkurransen avlyst | |||
2021 | The Black Mamba | «Love Is on My Side» | Kjærligheten er på min side | 12 | 153 | 4 | 239 |
2022 | Maro | «Saudade, saudade» | Lengsel, lengsel | 9 | 207 | 4 | 208 |
2023 | Mimicat | «Ai coração» | Åh, hjerte! | 23 | 59 | 9 | 74 |
2024 | Iolanda | «Grito» | Skrik |
Stemmehistorikk
Poengene under gjelder kun finaler fra Portugals debut i 1964. Poeng gitt og mottatt i semifinaler er ikke inkludert. Tallene er hentet fra nettstedet ESC Database. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.[12]
Poeng fra Portugal i finaler 1964–2023 | ||
---|---|---|
Rang | Land | Poeng |
1 | ![]() | 256 |
2 | ![]() | 237 |
3 | ![]() | 192 |
4 | ![]() | 185 |
5 | ![]() | 164 |
Poeng til Portugal i finaler 1964–2023 | ||
---|---|---|
Rang | Land | Poeng |
1 | ![]() | 221 |
2 | ![]() | 198 |
3 | ![]() | 156 |
4 | ![]() | 112 |
5 | ![]() | 84 |
Eurovision Song Contest i Portugal
År | Sted | Arena | Programledere |
---|---|---|---|
2018 | Lisboa | Altice Arena | Catarina Furtado, Daniela Ruah, Filomena Cautela og Sílvia Alberto |
Kommentatorer og poengopplesere
År | Kommentator | Poengoppleser |
---|---|---|
1963 | Federico Gallo | Portugal deltok ikke |
1964 | Gomes Ferreira | Maria Manuela Furtado |
1965 | ||
1966 | Henrique Mendes | |
1967 | ||
1968 | Fialho Gouveia | |
1969 | Henrique Mendes | |
1970 | Portugal deltok ikke | |
1971 | Ingen poengopplesere | |
1972 | ||
1973 | Artur Agostinho | |
1974 | Henrique Mendes | |
1975 | Júlio Isidro | Ana Zanatti |
1976 | Ana Zanatti | |
1977 | ||
1978 | Eládio Clímaco | |
1979 | Fialho Gouveia | João Abel da Fonseca |
1980 | Eládio Clímaco | Teresa Cruz |
1981 | Margarida Andrade | |
1982 | Fialho Gouveia | |
1983 | Eládio Clímaco | João Abel Fonseca |
1984 | Fialho Gouveia | Eládio Clímaco |
1985 | Eládio Clímaco | Maria Margarida Gaspar |
1986 | Fialho Gouveia | Margarida Andrade |
1987 | Maria Margarida Gaspar | Ana Zanatti |
1988 | Margarida Andrade | Maria Margarida Gaspar |
1989 | Ana Zanatti | Margarida Andrade |
1990 | Ana do Carmo | João Abel Fonseca |
1991 | Maria Margarida Gaspar | |
1992 | Eládio Clímaco | Ana Zanatti |
1993 | Isabel Bahia | Margarida Mercês de Mello |
1994 | Eládio Clímaco | Isabel Bahia |
1995 | Ana do Carmo | Serenella Andrade |
1996 | Maria Margarida Gaspar | Cristina Rocha |
1997 | Carlos Ribeiro | |
1998 | Rui Unas | Lúcia Moniz |
1999 | Manuel Luís Goucha | |
2000 | Eládio Clímaco | Portugal deltok ikke |
2001 | Margarida Mercês de Mello | |
2002 | Portugal deltok ikke | |
2003 | Margarida Mercês de Mello | Helena Ramos |
2004 | Eládio Clímaco | Isabel Angelino |
2005 | ||
2006 | Cristina Alves | |
2007 | Jorge Gabriel | Francisco Mendes |
2008 | Isabel Angelino | Teresa Villa-Lobos |
2009 | Hélder Reis | Helena Coelho |
2010 | Sérgio Mateus | Ana Galvão |
2011 | Sílvia Alberto | Joana Teles |
2012 | Pedro Granger | |
2013 | Sílvia Alberto | Portugal deltok ikke |
2014 | Joana Teles | |
2015 | Hélder Reis | Suzy |
2016 | Portugal deltok ikke | |
2017 | José Carlos Malato og Nuno Galopim | Filomena Cautela |
2018 | Nuno Galopim og Hélder Reis | Pedro Ricardo Pacheco Fernandes |
2019 | Nuno Galopim og José Carlos Malato | Inês Lopes Gonçalves |
2021 | Elisa Silva[13] | |
2022 | Nuno Galopim | Pedro Tatanka |
2023 | José Carlos Malato og Nuno Galopim[14] | Maro[15] |
Galleri
- Simone de Oliveira i Napoli i 1965
- José Cid i Haag i 1980
-
- Sabrina i Helsingfors i 2007
-
-
-
-
-
-
-
-
Se også
Referanser
- ^ a b c «Portugal – Eurovision Song Contest». eurovision.tv. Den europeiske kringkastingsunion. Besøkt 1. juni 2023.
- ^ «Eurovision Song Contest 1996 – poeng til og fra Portugal». eurovision.tv. Den europeiske kringkastingsunion. Besøkt 1. juni 2023.
- ^ Dusty Baxter-Wright (16. desember 2016). «FYI, this Love Actually actress competed in Eurovision once». Cosmopolitan. Besøkt 23. desember 2016.
- ^ «Eurovision Song Contest 1970». eurovision.tv. Den europeiske kringkastingsunion. Besøkt 1. juni 2023.
- ^ Giannis Argyriou (7. oktober 2015). «Portugal will not participate in Eurovision 2016». EuroVisionary.com. Besøkt 23. desember 2016.
- ^ «Eurovision Song Contest 2002». eurovision.tv. Den europeiske kringkastingsunion. Besøkt 1. juni 2023.
- ^ «Eurovision Song Contest 1964». eurovision.tv. Den europeiske kringkastingsunion. Besøkt 1. juni 2023.
- ^ «ESC History: How a Eurovision Song Started a Revolution». The Eurovision Times. 29. juni 2012. Besøkt 23. desember 2016.
- ^ Davison, Phil (25. april 1994). «Carnation Revolution withers: Phil Davison finds the new Portugal a let-down for the men who won it freedom 20 years ago». The Independent.
- ^ O'Connor, John Kennedy (2007). The Eurovision Song Contest – The Official History. Storbritannia: Carlton Books. ISBN 978-1-84442-994-3.
- ^ «NRK TV - Se Eurovision Song Contest» (norsk). Besøkt 13. mai 2018.
- ^ «Eurovision Song Contest Database». eschome.net. ESC Database. mai 2023. Besøkt 1. juni 2023. Gå til seksjonen «Voting», og nest siste linje: «Total number of...» Velg «all final points», velg «Portugal» og deretter ønsket tidsperiode. Trykk deretter på pilen for å få opp liste over poengene.
- ^ «Portugal já escolheu os comentadores e porta-voz para a Eurovisão 2021». Festival da Canção (portugisisk). Besøkt 21. mai 2021.
- ^ Grace, Emily (27. april 2022). «🇵🇹 Portugal: José Carlos Malato and Nuno Galopim Revealed as Eurovision 2023 Commentators». Eurovoix (engelsk). Besøkt 27. april 2022.
- ^ Granger, Anthony (12. mai 2023). «🇵🇹 Portugal: Maro Returns as Spokesperson for Eurovision 2023». Eurovoix (engelsk). Besøkt 12. mai 2023.
Eksterne lenker
- Offisiell nettside for Eurovision Song Contest
- Portugal i Eurovision Song Contest
- v
- d
- r
- Albania
- Armenia
- Aserbajdsjan
- Australia
- Belgia
- Danmark
- Estland
- Finland
- Frankrike
- Georgia
- Hellas
- Irland
- Island
- Israel
- Italia
- Kroatia
- Kypros
- Latvia
- Litauen
- Luxembourg
- Malta
- Moldova
- Nederland
- Norge
- Polen
- Portugal
- Romania
- San Marino
- Serbia
- Slovenia
- Spania
- Storbritannia
- Sveits
- Sverige
- Tsjekkia
- Tyskland
- Ukraina
- Østerrike