Rifondazione Comunista
Rifondazione Comunista | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Land | Italia | ||
Leder(e) | Armando Cossutta (1991–5. oktober 1999) | ||
Grunnlegger(e) | Armando Cossutta | ||
Grunnlagt | 12. desember 1991 | ||
Etterfølger | Q463318, Partito dei Comunisti Italiani, Democrazia Popolare (Sinistra Unita), Q4229935, Partito Comunista dei Lavoratori, Sinistra Critica, Q3866646 | ||
Erstatter | Partito Comunista Italiano | ||
Hovedkvarter | Roma (Via degli Scialoja, 3) | ||
Antall medlemmer | 17 053 (2015) | ||
Ideologi | Eurokommunisme økososialisme Sosialisme for det 21. århundre marxisme sosialisme feminisme antimilitarisme antistalinistisk venstreside | ||
Politisk posisjon | Venstreradikalisme | ||
Nettsted | www.rifondazione.it (it) | ||
Rifondazione Comunista på Commons |
Rifondazione Comunista, egentlig Partitio della Rifondazione Comunista, PRC, er et eurokommunistisk parti i Italia. Det sprang ut av det gamle italienske kommunistpartiet PCI da dette ble splittet i 1991. Høyrefløyen i partiet dannet da det sosialdemokratiske PDS, nå DS, Democratici di Sinistra (Venstredemokratane). Da PRC nektet å fortsette å være støtteparti for den daverænde sentrum-venstreregjeringen i 1998, i protest mot en etter deres mening nyliberal regjeringspolitikk, ble det mindre partiet PdCI, Partito dei Comunisti Italiani, dannet av de som var uenige i denne avgjørelsen. Men PRC sin leder, Fausto Bertinotti, sa seg i 2004 villig til å gå inn i ei ny sentrum-venstreregjering for å få fjernet høyreregjeringen til statsminister Silvio Berlusconi (siden 2001). Fausto Bertinotti er ellers også leder i det nydannede europeiske venstrepartiet EL. PRC har 6 representanter i EU-parlamentet, der de tilhører venstregruppa GUE-NGL (Det forente europeiske venstre- Nordiske grønne venstre). PRC har ved valg fått om lag 6 prosent av stemmene totalt, men står sterkere i regionene Bologna og Toscana.
PRC har i stor grad maktet å stå fram som det fremste politiske uttrykket for de globaliseringskritiske bevegelsene, men uten å prøve å underordne de partiet. Dette har gitt partiet stor sympati, men foreløpig ikke særlig uttelling ved valg.
Politisk har PRC tatt klare oppgjør ikke bare med stalinismen, men med selve den leninistiske ideen om partiet som en fortropp som skal ta statsmakta og endre samfunnet på vegne av massene. Partiet ser seg som en del av en bred og mangfoldig bevegelse mot nyliberalisme og krig. PRC er et klart reformkommunistisk parti, som skiller seg fra både tradisjonell kommunisme og fra sentrumsorientert sosialdemokrati.
PRC har sammen med globaliseringskritikerne og fagbevegelsen mobilisert til store demonstrasjoner de siste årene. Men resultatene ved valg så langt har overbevist partiledelsen og flertallet i partiet om at de må være villige til å delta i en sentrum-venstreregjering for å moblisere velgerne i valg.
Referanser