Siegfried Böhm
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
Plauen
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
Karlshorst
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
Siegfried Böhm (født 20. august 1928 i Plauen i Tyskland, død 4. mai 1980 i Berlin-Karlshorst) var en SED-politiker og finansminister i DDR.
Liv og virke
Bakgrunn
Siegfried Böhm ble født inn i en arbeiderfamilie, var fra 1947 medlem av Freie Deutsche Jugend fra 1947 og fra 1948 av SED. Han studerte ved daværende Karl Marx-universitetet i Leipzig fra 1954 til 1958.[1]
Økonomisk liberalisering
Siegfried Böhm var fra 1963 leder av avdelingen for planlegging og finanser i SEDs sentralkomite og talsmann for Det nye økonomisk systemet for planlegging og ledelse i DDR (Neue Ökonomische System der Planung und Leitung der Volkswirtschaft (NÖS eller NÖSPL)). NÖS inneholdt elementer av tillemping til et markedsøkonomisk system. Blant annet skulle bedriftenes produksjonsmidler balanseføres til dagens og ikke en bestemt historisk verdi, investeringer skulle ikke være statsstyrte, men foretas av bedriftsøkonomiske samfunnsøkonomiske hensyn, bedriftene skulle i noen utstrekning selv bestemme hva de skulle produsere og ledelsen kunne premieres etter oppnådd resultat.[2][3] Reformene ble ikke gjennomført, idet de ble motarbeidet av konservative kommunister, blant andre den senere statsleder Erich Honecker.[4]
Finansminister og myteomspunnet død
I 1960 overtok Böhm som DDRs finansminister, en stilling han holdt helt til sin død. Han ble i 1980 funnet skutt sammen med sin kone og hans død ble den gang og siden, registrert som selvmord.[1] Etterforskningen ble foretatt av Stasi, som kom til at Böhms hustru hadde skutt sin mann med hans tjenestevåpen, fordi han skulle ha planlagt å forlate familien. Så skulle hun ha skutt seg selv. Familien Böhm betvilte dette. Andre har knyttet Böhms død til DDR-ledelsens angivelige drapskommando.[5] Som motiv for et slikt drap er det vist til at Siegfried Böhm var i strid med DDRs politbyrå, som følge av hans kritikk av en utbredt illegal gull- og valutahandel i DDR.
Referanser
- ^ a b Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur: Helmut Müller-Enbergs: Siegfried Böhm besøkt 7. desember 2014
- ^ Der Spiegel nr. 9/1964 besøkt 7. desember 2014
- ^ deutschegeschichten.de, redigert av Bundeszentrale für politsche Bildung Arkivert 29. april 2014 hos Wayback Machine. besøkt 7. desember 2014
- ^ Jörg Roesler, Konservative, Reformer und das "Neue Ökonomische System", Die Auseinandersetzungen innerhalb der SED-Führung um die Lenkung der DDR-Wirtschaft Anfang der 1960er Jahre, 15.05.2013 besøkt 7. desember 2014
- ^ Welt am Sonntag 29. mars 2003: Erschießen, Erstechen, Verbrennen, Strangulieren ... besøkt 7. desember 2014
- v
- d
- r
- Fritz Schäffer (1949–1957)
- Franz Etzel (1957–1961)
- Heinz Starke (1961–1962)
- Rolf Dahlgrün (1962–1966)
- Kurt Schmücker (1966)
- Franz Josef Strauss (1966–1969)
- Alexander Möller (1969–1971)
- Karl Schiller (1971–1972)
- Helmut Schmidt (1972–1974)
- Hans Apel (1974–1978)
- Hans Matthöfer (1978–1982)
- Manfred Lahnstein (1982)
- Gerhard Stoltenberg (1982–1989)
- Theodor Waigel (1989–1998)
- Oskar Lafontaine (1998–1999)
- Hans Eichel (1999–2005)
- Peer Steinbrück (2005–2009)
- Wolfgang Schäuble (2009–2017)
- Olaf Scholz (2018–2021)
- Christian Lindner (2021–)
- Hans Loch (1949–1955)
- Willy Rumpf (1955–1966)
- Siegfried Böhm (1966–1980)
- Werner Schmieder (1980–1981)
- Ernst Höfner (1981–1989)
- Uta Nickel (1989–1990)
- Walter Romberg (1990)
- Werner Skowron (1990)