Zbigniew Brzeziński
Zbigniew Brzeziński | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Zbigniew Kazimierz Brzeziński 28. mars 1928[1][2][3][4] ![]() Warszawa[5][6] | ||
Død | 26. mai 2017[1][2][3][4]![]() Falls Church[6] | ||
Beskjeftigelse | Geopolitiker, statsviter, pedagog, universitetslærer, forfatter, strateg, kritiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Akademisk grad | Bachelorgrad (1949) mastergrad (1950) ph.d. | ||
Utdannet ved | McGill University (1945–1950) Harvard Law School (1950–1953) | ||
Doktorgrads- veileder | Merle Fainsod | ||
Ektefelle | Emilie Benes Brzezinski (1961–2017) (avslutningsårsak: ektefelles død)[7] | ||
Far | Tadeusz Brzeziński | ||
Barn | Ian Brzezinski Mark Brzezinski Mika Brzezinski | ||
Parti | Det demokratiske parti | ||
Nasjonalitet | USA (1958–)[8][9] Andre polske republikk | ||
Medlem av | 6 oppføringer Council on Foreign Relations Atlantic Council National Endowment for Democracy Polskie Towarzystwo Naukowe na Obczyźnie American Academy of Arts and Sciences Den trilaterale kommisjon (1973–2009) | ||
Utmerkelser | 28 oppføringer Guggenheim-stipendiet (1960) (arbeidsområde: Russlands historie)[10] Hvite ørns orden (1995) 1. klasse av T.G. Masaryks orden (1998) Presidentens frihetsmedalje (1981)[11] 2. klasse av Trestjerneordenen (2007) Harvard Centennial Medal Antonovych prize Storoffiser av Stjerneordenen (2003) 1. klasse av Ukrainas fortjenstorden (1996) Stort fortjenstkors med stjerne og skulderbånd av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden Storfyrst Gediminas av Litauens orden (1998) Æresdoktor ved Universitetet i Warszawa (1991) Stara Planina-ordenen (2001) Kommandør med stjerne av Ungarns fortjenstorden Ellis Island Medal of Honor Æresborger av Kraków (2001) Æresdoktorat ved Lublins katolske universitet (1990) Æresdoktor ved Fordham University Honorary doctor of Georgetown University Æresdoktor ved Universitetet i Vilnius Æresdoktor ved Jagiellon-universitetet i Krakow (2000) 3. klasse av Jaroslav den vises orden (2008) Honorary citizen of Vilnius (2003) Stjerneordenen 3. klasse av Ukrainas fortjenstorden Honorary citizen of Gdańsk Great Immigrants Award (2007)[12] Cross of the President of the Slovak Republic, 2nd Class (2002) (deles ut av: Rudolf Schuster, Slovakias president)[13] | ||
Zbigniew Brzeziński på Commons |
Zbigniew Kazimierz Brzeziński (født 28. mars 1928 i Warszawa, død 26. mai 2017 i Falls Church i Virginia i USA[14]) var sikkerhetspolitisk rådgiver for USAs president Jimmy Carter. Han ble senere professor i amerikansk utenrikspolitikk ved Johns Hopkins University i Baltimore og rådgiver ved Center for Strategic and International Studies (CSIS) i Washington.
Brzeziński ble regnet som til den såkalt realistiske skole i internasjonal politikk og stod geopolitisk i samme tradisjon som Halford Mackinder og Nicholas J. Spykman.[15][16] Partipolitisk stod han demokratene nærmest. Han ble ofte avgrenset mot sin konservative «rival» Henry Kissinger, skjønt fellesnevnerne mellom de to var flere enn forskjellene.[17] Brzeziński ble tilskrevet en konsekvent unilateralisme. I dette henseende sammenlignes Brzeziński gjerne med de følgende teoretikere: Francis Fukuyama, Robert Kagan,[18] William Kristol, Richard Perle, Charles Krauthammer, Edward Luttwak, Samuel Phillips Huntington og Paul Wolfowitz.[19]
Liv og virke
Bakgrunn
Zbigniew Brzeziński var sønn av den polske diplomaten Tadeusz Brzeziński og hans hustru Leonia Roman. Familien var adelig.[trenger referanse] Han tilbrakte en del av sin sin barndom i Frankrike og Tyskland før han flyttet med sin familie til Canada. Han studerte på McGill-universitetet i Montréal der han tok en Bachelor of Arts i 1949 og en Master of Arts i 1950.
Akademisk virke
I 1953 tok han doktorgrad i statsvitenskap på Harvard University der han også kom til å bli lærer. I 1960 flyttet han over til Columbia University der han overtok ledelsen av det nye instituttet for kommunistiske anliggender (Institute on Communist Affairs). Mot slutten av sitt liv var han knyttet til Paul H. Nitze School of Advanced International Studies (SAIS) ved Johns Hopkins University i Washington D.C.
Brzeziński konkluderte i 1997 (boken The Grand Chessboard) med at uten Ukraina er ikke Russland et eurasiatisk imperium. Han trodde at dersom Russland gjenerobret Ukraina ville Russland på ny bli en stormakt. Brzeziński forutså at Ukrainas utvikling ville være avgjørende for sikkerhetspolitikken i Europa etter den kalde krigen.[20]
Politisk virke
Brzeziński ble amerikansk statsborger i 1958. På 1960-tallet var han rådgiver i Kennedy- og Johnson-regjeringene. I president Lyndon B. Johnsons siste år som president var han Hubert Humphreys utenrikspolitiske rådgiver.
I 1973 ble Brzezinski den første lederen for den såkalte trilaterale kommisjon, en gruppe av prominente politiske, akademiske og økonomiske ledere fra USA, Vest-Europa og Japan. Gruppens mål var å styrke båndene mellom disse regioner. Den kommende amerikanske presidenten Jimmy Carter var medlem, og da han i 1974 offentliggjorde sitt presidentkandidatur ble Brzeziński, kritiker av Nixon-Kissingers utenrikspolitikk, hans rådgiver for utenrikspolitiske spørsmål.
Etter sin seier i 1976 gjorde Carter så Brzeziński til sin nasjonale sikkerhetsrådgiver. Brzeziński fikk som Carters sikkerhetsrådgiver (1977-1981) et rykte på seg som hard (hardliner), fremfor alt i sin politikk overfor Sovjetunionen.[trenger referanse]
Han var gift med skulptøren Emilie Benes. Med henne fikk han tre barn: ekspert i utenrikspolitikk Ian Brzezinski, jurist og ambassadør Mark Brzezinski og journalist og programleder Mika Brzezinski.[14]
Brzeziński ble i 1981 tildelt Presidentens frihetsmedalje. I 1995 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president.[21]
Referanser
- ^ a b Munzinger Personen, oppført som Zbigniew Brzezinski, Munzinger IBA 00000010170, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Autorités BnF, oppført som Zbigniew Brzezinski, BNF-ID 12709390f[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Zbigniew Brzezinski, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id brzezinski-zbigniew[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Solomon R. Guggenheim Museum, oppført som Zbigniew K. Brzezinski, Guggenheim fellows ID zbigniew-k-brzezinski, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
- ^ NNDB 263/000023194[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.gf.org, besøkt 23. august 2022[Hentet fra Wikidata]
- ^ Presidential Medal of Freedom Remarks at the Presentation Ceremony[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.carnegie.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Kríž prezidenta Slovenskej republiky, II. stupeň», verkets språk slovakisk, besøkt 10. september 2023[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Lewis, Daniel (26. mai 2017). «Zbigniew Brzezinski, National Security Adviser to Jimmy Carter, Dies at 89». The New York Times. ISSN 0362-4331. Besøkt 27. mai 2017.
- ^ Sabine Feiner: Weltordnung durch US-Leadership? Die Konzeption Zbigniew K. Brzezinskis. Westdeutscher Verlag, Wiesbaden 2001.
- ^ «globalengage.org» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. august 2017. Besøkt 28. mai 2017.
- ^ Charles Gati: The Strategy And Statecraft of Zbigniew Brzezinski. 2013.
- ^ Jonathan Freedland. Zbigniew Brzezinski and Robert Kagan on the State of America.
- ^ Sabine Feiner: Weltordnung durch US-Leadership? : die Konzeption Zbigniew K. Brzezinskis. Westdeutscher Verlag, Wiesbaden 2000, S. 52 (PDF)
- ^ LARRABEE, F. STEPHEN (1996). «Ukraine's Place in European and Regional Security». Harvard Ukrainian Studies. 20: 249–270. ISSN 0363-5570. Besøkt 12. mars 2022.
- ^ Lista osób odznaczonych w latach 1992-2005 Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine., oversikt over ordensutnevnelser til Den hvite ørns orden fra Polens president.
Eksterne lenker
- (en) Zbigniew Brzeziński – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Zbigniew Brzeziński på Internet Movie Database
- (en) Zbigniew Brzeziński hos The Movie Database
- (en) Zbigniew Brzeziński på X (tidligere Twitter)
Forgjenger | Amerikas forente staters nasjonale sikkerhetsrådgivere 1977–1981 | Etterfølger Richard V. Allen |