Hyakken Uchida
Hyakken Uchida | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Nume la naștere | 内田 榮造 ![]() |
Născut | [1][2] ![]() Okayama, Japonia ![]() |
Decedat | (81 de ani)[1][2] ![]() Tokyo(d), Tōkyō, Japonia ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() ![]() |
Ocupație | scriitor romancier[*] cadru didactic universitar[*] scriitor de literatură pentru copii[*] ![]() |
Limbi vorbite | limba japoneză[3][4] ![]() |
Activitate | |
Studii | Universitatea Tokio |
Pregătire | Sōseki Natsume ![]() |
Limbi | limba japoneză ![]() |
Patronaj | Hosei University[*][[Hosei University (private university in Tokyo, Japan)|]] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Hyakken Uchida (内田 百間[5], Uchida Hyakken?, n. , Okayama, Japonia – d. , Tokyo(d), Tōkyō, Japonia) a fost un profesor universitar și scriitor japonez.
Biografie
S-a născut în 1889 în orașul Okayama, în familia unui producător de sake, a cărui afacere a intrat ulterior în faliment.[6] El era singurul copil al familiei și a primit la naștere numele Eizō Uchida (内田 榮造, Uchida Eizō).[6]
A absolvit studii de literatură germană la Universitatea Imperială din Tokio în 1914[6][7] cu o teză despre romanul Frau Sorge (1887) de Hermann Sudermann[8] și a predat limba germană în următorii douăzeci de ani.[6] S-a căsătorit în 1912 cu Kiyoko cu care a avut doi fii și trei fiice.[9] Primii lor doi copii s-au născut înainte ca Uchida să absolve studiile universitare, ceea ce l-a determinat să caute o sursă stabilă de trai.[9]
Uchida a obținut postul de profesor de limba germană la Academia Armatei Imperiale Japoneze în 1916, iar din 1920 a predat la Universitatea Hosei din Tokyo.[6][7] A deținut simultan posturi și în alte instituții de învățământ.[6] În anul 1934 a abandonat activitatea didactică pentru a-și consacra timpul activității literare.[7][10] Cu toate acestea, a continuat câțiva ani să predea cu normă parțială până când a câștigat suficienți bani pentru a-și întreține familia.[10]
A murit în anul 1971.[10]
Activitatea literară
A studiat haiku-urile în perioada studiilor liceale și a fondat un grup care a publicat o revistă literară.[6][7] Tot atunci a început să scrie poeme haiku și a luat pseudonimul Hyakken (care are sensul „100 ken” sau aproximativ 200 de yarzi) de la lățimea unui râu secat din Okayama, pseudonim pe care l-a scris uneori Hyakkien („Grădina celor 100 de căpcăuni”).[6] Dornic să afle părerea unui specialist, i-a trimis în 1909 romancierului Natsume Sōseki (1867-1916) o povestire intitulată „Rōneko Monogatari” („Povestea bătrânei pisici”), primind un răspuns încurajator.[6][9] A continuat să scrie și în perioada studiilor universitare, iar în 1911 l-a întâlnit pe Sōseki și s-a alăturat cercului literar și intelectual al acestuia.[6] Influența lui Sōseki se observă în multe din scrierile lui.[6]
În anul 1920 a început să studieze interpretarea la koto sub îndrumarea muzicianului orb Michio Miyagi (1894-1956), cu care a menținut o relație apropiată până la moartea lui.[6] Pasiunea sa pentru muzică se regăsește în mai multe scrieri, printre care „Isobe no matsu” („Pinul din Isobe”), care este inspirată din viața lui Miyagi.[11]
Uchida a debutat în 1921 cu un volum de povestiri intitulat Shin shōsetsu („Povestiri noi”), care include povestirile „Meido” („Tărâmul morților”), „Hanabi” („Focuri de artificii”) și „Kudan”.[10] Aceste povestiri au fost lăudate de critici pentru reprezentarea suprarealistă a minții omenești.[12] După o pauză lungă, Uchida a publicat în 1933 un volum de eseuri intitulat Hyakkien Zuihitsu („Eseurile lui Hyakken”), care i-a adus faimă și l-a determinat să abandoneze cariera didactică pentru a se consacra literaturii.[10][13][14] Scriitorul a fost considerat „un model al eseiștilor rafinați din literatura japoneză modernă”.[7] În cariera sa el a publicat peste 15 volume, inclusiv Eu, motanul: falsă versiune (贋作吾輩は猫である, Gansaku Wagahai wa Neko de Aru?) (o parodie după romanul Eu, motanul (1905) al lui Sōseki, care a apărut în 1950)[10] și Porți închise în amurg (日没閉門, Nichibotsu heimon?) (1971).
Scrierile lui Uchida sunt populare în Japonia prin umorul lor fin și prin observațiile incisive cu privire la viață, conturându-i o reputație de om excentric, dar foarte iubit.[13] Unele lucrări au devenit deja scrieri clasice precum „Meido” („Tărâmul morților”) și Intrarea triumfală în Port-Arthur (Ryojun Nyujōshiki (旅順入城式, Ryojun Nyujōshiki?)), care sunt cunoscute prin imaginile lor onirice cu caracter suprarealist,[13] sau „Tokyo shojin” („Tokyo incendiat”), o relatare a raidurilor aeriene asupra orașului Tokyo, sau „Nora ya, Nora!” („Oh, Nora, Nora!”), care au reprezentat surse de inspirație pentru filmul Madadayo al lui Kurosawa.[13][14]
Uchida a fost obsedat de ideea morții și și-a făcut primul testament la vârsta de 29 de ani.[14] Afecțiunea sa față de propriile animale de companie precum pisicile și păsările este, de asemenea, bine cunoscută,[14] ca și pasiunea sa pentru căile ferate.[15]
Romanul Disk of Sarasate (サラサーテの盤, Sarasāte no ban?) și alte scrieri de ficțiune interbelică ale lui Uchida constituie sursele de inspirație ale filmului Zigeunerweisen (1980), regizat de Seijun Suzuki.[16] Cineastul Akira Kurosawa i-a adus un omagiu profesorului Uchida în ultimul său film, Madadayo (まあだだよ, Madadayo?) (1993), inspirat din scrierile sale.[16]
Deși este o mare personalitate literară în Japonia, are în prezent o singură carte tradusă în limba engleză: Tărâmul morților (冥途 Meido). Acest volum include, de asemenea, colecția Intrarea triumfală în Port-Arthur (Ryojun Nyujōshiki (旅順入城式, Ryojun Nyujōshiki?)). Un fragment tradus din volumul Hyakkien Zuihitsu (百鬼園随筆, Hyakkien Zuihitsu?) [Însemnări din Grădina Goblinilor] a apărut în ediția din ianuarie 2006 a revistei Skyward a companiei Japan Airlines, sub titlul „Small Round Things”.
Opera (selecție)
Romane
- Meido (冥途, Meido?) (Tărâmul morților, 1921)
- Ryojun Nyujōshiki (旅順入城式, Ryojun Nyujōshiki?) (Intrarea triumfală în Port-Arthur, 1934)
- Tokyo Nikki (東京日記, Tokyo Nikki?) (Note de jurnal intim din Tokyo, 1939). Prima apariție a avut loc în Oka no Hashi (丘の橋, Oka no Hashi?).
- Nanzanju (南山壽, Nanzanju?) (Prima apariție a avut loc în Kiku no Ame (菊の雨, Kiku no Ame?).) (1939)
- Yanagi Kenkō no Shōkan (柳撿校の小閑, Yanagi Kenkō no Shōkan?) (Prima apariție a avut loc în Fune no Yume (船の夢, Fune no Yume?).) (1941)
- Gansaku Wagahai wa Neko de Aru (贋作吾輩は猫である, Gansaku Wagahai wa Neko de Aru?) (1950)
- Sarasāte no ban (サラサーテの盤, Sarasāte no ban?) (Eu, motanul: falsă versiune, 1951). Prima apariție a avut loc în Jissetsu Sōheiki (實説艸平記, Jissetsu Sōheiki?).
- Ahō Ressha (阿房列車, Ahō Ressha?) (Călătoria cu trenul a lui Hyakken Uchida, 1952–1956)
Eseuri
- Hyakkien Zuihitsu (百鬼園隨筆, Hyakkien Zuihitsu?) (1933)
- Manuke no Jitsuzai ni Kansuru Bunken (間抜けの實在に關する文獻, Manuke no Jitsuzai ni Kansuru Bunken?) (1933)
- Zoku Hyakkien Zuihitsu (續百鬼園隨筆, Zoku Hyakkien Zuihitsu?) (1934)
- Daihinchō (大貧帳, Daihinchō?) (1941)
- Gochisōchō (御馳走帖, Gochisōchō?) (1946)
- Jissetsu Sōheiki (實説艸平記, Jissetsu Sōheiki?) (1951)
- Nora ya (ノラや, Nora ya?) (1957)
- Nichibotsu Heimon (日沒閉門, Nichibotsu Heimon?) (1971)
Literatură pentru copii
- Ō-sama no Senaka (王樣の背中, Ō-sama no Senaka?) (1934)
Jurnale
- Hyakkien Nikkichō (百鬼園日記帖, Hyakkien Nikkichō?) (1935)
- Hyakkien Nikkichō (續百鬼園日記帖, Hyakkien Nikkichō?) (1937)
- Tokyo Shōjin (東京焼盡, Tokyo Shōjin?) (1955)
Haiku
- Hyakkien Haikuchō (百鬼園俳句帖, Hyakkien Haikuchō?) (1934)
- Hyakkien Haiku (百鬼園俳句, Hyakkien Haiku?) (1943)
Filme
- Roppa no Hōjiro Sensei (ロッパの頬白先生, Roppa no Hōjiro Sensei?), Toho, 1939), cu Roppa Furukawa.
- Zigeunerweisen (ツィゴイネルワイゼン, Zigeunerweisen?) (Toho, 1980), regizat de Seijun Suzuki, cu Yoshio Harada, după romanul Sarasāte no ban.
- Madadayo (まあだだよ, Madadayo?) (Daiei, 1993), regizat de Akira Kurosawa, cu Tatsuo Matsumura.
Note
- ^ a b c d 内田百間, Internet Speculative Fiction Database, accesat în
- ^ a b c d Hyakken Uchida, Babelio
- ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ CONOR[*][[CONOR (authority control file for author and corporate names in Slovene system COBISS)|]] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ Numele său Hyakken este scris în mod normal 百閒, iar ultimul caracter (care nu poate fi afișat de unele calculatoare) este mai degrabă o combinație între 間 și 月 decât un 日 în interiorul lui 門.
- ^ a b c d e f g h i j k l James Laughlin, Peter Glassgold, Frederick R. Martin, New directions in prose and poetry 42, New Directions Publishing Corporation, New York, 1981, p. 152.
- ^ a b c d e McDonald (2006), p. 187.
- ^ Hefte für ostasiatische Literatur, edițiile 16-19, Kai Yeh, 1994, p. 49.
- ^ a b c Rachel DiNitto, Uchida Hyakken: A Critique of Modernity and Militarism in Prewar Japan, Harvard University Asia Center, 2008, p. 8.
- ^ a b c d e f James Laughlin, Peter Glassgold, Frederick R. Martin, New directions in prose and poetry 42, New Directions Publishing Corporation, New York, 1981, p. 153.
- ^ James Laughlin, Peter Glassgold, Frederick R. Martin, New directions in prose and poetry 42, New Directions Publishing Corporation, New York, 1981, pp. 152-153.
- ^ McDonald (2006), pp. 187-188.
- ^ a b c d Galbraith IV (2002), p. 623.
- ^ a b c d McDonald (2006), p. 188.
- ^ Vezi Ahō ressha (în japoneză).
- ^ a b Rachel DiNitto, Uchida Hyakken: A Critique of Modernity and Militarism in Prewar Japan, Harvard University Asia Center, 2008, p. 197.
Bibliografie
- en Galbraith IV, Stuart (). The Emperor and the Wolf: The Lives and Films of Akira Kurosawa and Toshiro Mifune
. New York&Londra: Faber and Faber, Inc. ISBN 978-0-571-19982-2.
- en McDonald, Keiko I. (). „Cultural Responses to Simplicity. Akira Kurosawa's Madadayo (1993)”. Reading a Japanese film : cinema in context. Honolulu: University of Hawaiʻi Press. pp. 34, 187–197. ISBN 978-0-8248-2939-1. Accesat în .
Vezi și
Legături externe
- Hyakken Uchida la Internet Movie Database
- Mormântul lui Hyakken Uchida
- Hyakken Uchida la J'Lit Books din Japonia
- Sinopsis al Tărâmului morților (Meido) la JLPP (Japanese Literature Publishing Project)