Leonid Velileaev
Leonid Velileaev | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | ![]() Gubernia Taurida, Imperiul Rus ![]() |
Decedat | (81 de ani) ![]() Antrațît, regiunea Luhansk, Ucraina ![]() |
Ocupație | militar ![]() |
Activitate | |
Ramura | infanterie ![]() |
Gradul | sergent major[*] ![]() |
Bătălii / Războaie | Frontul de Est ![]() |
Decorații și distincții | |
Decorații | Ordinul Războiului Patriotic cl. I[*] Medalia pentru Merit în Luptă[*] Medalia „Pentru vitejie”[*] Medalia „Pentru Victoria asupra Germaniei în Marele Război Patriotic 1941–1945”[*] Medalia „Veteran al muncii”[*] Medalia jubiliară „50 de ani de la victoria în Marele Război Patriotic 1941–1945”[*] orden Slavî III stepeni[*][[orden Slavî III stepeni (military decoration of the Soviet Union)|]] orden Slavî II stepeni[*][[orden Slavî II stepeni (military decoration of the Soviet Union)|]] orden Slavî I stepeni[*][[orden Slavî I stepeni (military decoration of the Soviet Union)|]] iubileinaia medal «Sorok let Pobedî v Velikoi Otecestvennoi voine 1941—1945 gg.»[*][[iubileinaia medal «Sorok let Pobedî v Velikoi Otecestvennoi voine 1941—1945 gg.» (commemorative medal of the Soviet Union)|]] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Leonid (Nasibulla) Abibulaevici Velileaev, menționat și Leonid Velilayev, (în rusă Леонид (Насибулла) Абибулаевич Велиляев, în tătară crimeeană Nasibulla Abibulla oğlu Velilâyev/Насибулла Абибулла огълу Велиляев; n. , Gubernia Taurida, Imperiul Rus – d. , Antrațît, regiunea Luhansk, Ucraina) a fost un militar tătar crimean din Armata Roșie, care a participat la luptele pentru eliberarea orașelor Odesa și Kovel și a Poloniei și a fost decorat cu Ordinul Slava clasa I pentru vitejie în cel de-al Doilea Război Mondial.
Biografie
Tinerețea
Velileaev s-a născut în anul 1916 într-o familie de țărani tătari crimeeni din satul rural Akmonai (azi Kameanske). După ce a absolvit șapte clase la școala din sat în 1928, a făcut ucenicie la o fabrică și mai târziu a lucrat la Uzina Metalurgică(d) din Kerci până în anul 1937, când a fost încorporat pentru satisfacerea stagiului militar obligatoriu în Armata Roșie; el a fost trimis în curând să lupte în Războiul Sovieto-Finlandez.[1][2]
Al Doilea Război Mondial
Velileaev a fost demobilizat după război, dar nu a avut timp să se întoarcă acasă, deoarece a început Războiul Germano-Sovietic și a plecat din Gara Kiev direct la comisariatul militar(d). A fost repartizat ca sergent în Regimentul 140 Infanterie de Gardă în timpul celui de-al Doilea Război Mondial. A fost rănit în mod repetat în timpul luptelor. A fost decorat cu Ordinul Slava la 25 septembrie 1944 pentru acțiunile desfășurate ca locțiitor de comandant de pluton în satul Olșanka (regiunea Jîtomîr) din Ucraina, în care a fost rănit în timp ce conducea un atac asupra pozițiilor defensive inamice, care a dus la moartea a 13 militari inamici și la anihilarea a trei posturi de tragere. Ulterior a primit Medalia „Pentru Curaj”(d) pentru că a condus cu succes un atac pe malul vestic al râului Vistula, care a scos din luptă 20 de militari inamici.[1][2][3]
La 8 februarie 1945 a primit Ordinul Slava clasa a II-a pentru că a capturat personal un general german în cursul Ofensivei de la Varșovia, după ce a luat cu asalt o tranșee inamică. În timpul luptelor grele de stradă din cadrul Bătăliei de la Berlin de la 1 mai 1945, Velileaev a preluat comanda plutonului său și a condus un asalt, în care au fost distruse patru puncte de tragere cu mitraliera și au fost uciși 18 militari inamici. Pentru aceasta, a primit Ordinul Slava clasa I pe 15 mai 1946 la Kremlin din partea lui Mihail Kalinin, președintele prezidiului Sovietului Suprem al Uniunii Sovietice. A fost demobilizat din armată în ianuarie 1948.[3][4]
Viața de după război
Velileaev, după ce a luat numele slav de Leonid, a fost unul dintre puținii tătari crimeeni care nu a fost deportat în Asia Centrală în Sürgün. A trăit tot restul vieții în Ucraina continentală, mai întâi în orașul Donețk (regiunea Donețk) și apoi în orașul Antrațît (regiunea Luhansk), unde a lucrat într-o mină. A murit la 27 decembrie 1997, la vârsta de 81 de ani.[4][5]
Note
- ^ a b „Как воевали крымские татары”. Милли Фирка (în rusă). . Accesat în .
- ^ a b „Полные кавалеры ордена Славы – крымские татары Сеит-Неби Абдураманов и Насибулла Велиляев”. www.c-inform.info. Accesat în .
- ^ a b „Велиляев Леонид Абибулаевич : Министерство обороны Российской Федерации”. encyclopedia.mil.ru. Accesat în .
- ^ a b Kozhukar, Oleg. „Велиляев Леонид Абибулаевич”. www.warheroes.ru. Accesat în .
- ^ Охрана труда и социальное страхование (în rusă). Профиздат. .