Algininska kiselina
Algininska kiselina | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Drugi nazivi | E400 | ||
Identifikacija | |||
CAS registarski broj | 9005-32-7 ![]() | ||
ChemSpider[1] | 21111824 ![]() | ||
UNII | 8C3Z4148WZ ![]() | ||
EINECS broj | 232-680-1 | ||
ATC code | A02BX13 | ||
Jmol-3D slike | Slika 1 | ||
| |||
| |||
Svojstva | |||
Molekulska formula | (C6H8O6)n | ||
Molarna masa | 10.000 - 600.000 | ||
Agregatno stanje | bele žuti prah | ||
Gustina | 1,601 g/cm3 | ||
pKa | 1,5-3,5 | ||
Ukoliko nije drugačije napomenuto, podaci se odnose na standardno stanje (25 °C, 100 kPa) materijala | |||
Infobox references |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9a/Giantkelp2_300.jpg/240px-Giantkelp2_300.jpg)
Algininska kiselina (algin, alginat) je anjonski polisaharid koji je široko zastupljen u ćelijskim zidovima mrkih algi, gde putem vezivanja vode formira viskoznu gumu. U ekstrahovanom obliku ona brzo apsorbuje vodu. Ona ima sposobnost apsorbovanja količine vode koja je 200-300 puta veća od njene težine.[2] Njena boja varira od bele do žuto-smeđe. Prodaje se u obliku filamenata, granula i praha.
Struktura
Algininska kiselina je linearni kopolimer sa homopolimernim blokovima (1-4)-povezanih β-D-manuronata (M) i njihovih C-5 epimera α-L-guluronatnih (G) ostataka, respektivno, kovalentno vezanih u različitim sekvencama ili blokovima.
Monomer se može javiti u homopolimernim blokovima konsekutivnih G-ostataka, konsekutivnih M-ostataka, ili alternirajućih M i G-ostataka.
Forme
Komercijalne varijante alginata se ekstrahuju iz algi, kao što su gigantske morske trave Macrocystis pyrifera, Ascophyllum nodosum, i razni tipovi Laminaria. Algininat se takođe proizvodi pomoću bakterijskihl rodova Pseudomonas i Azotobacter, koji su imali značajnu ulogu u razjašnjavanju biosintetičkog puta. Bakterijski alginati su korisni u proizvodnji mikro- ili nanostruktura podesnih za medicinske primene.[3]
Reference
- ↑ Hettne KM, Williams AJ, van Mulligen EM, Kleinjans J, Tkachenko V, Kors JA. (2010). „Automatic vs. manual curation of a multi-source chemical dictionary: the impact on text mining”. J Cheminform 2 (1): 3. DOI:10.1186/1758-2946-2-3. PMID 20331846. edit
- ↑ Raymond C. Rowe, Paul J. Sheskey, Marian E. Quinn, ur. (2009). „Adipic Acid”. Handbook of Pharmaceutical Excipients (Rowe, Handbook of Pharmaceutical Excipients) (Sixth izd.). Pharmaceutical Pr. str. 11-12. ISBN 0-85369-792-2.
- ↑ Remminghorst and Rehm (2009). „Microbial Production of Alginate: Biosynthesis and Applications”. Microbial Production of Biopolymers and Polymer Precursors. Caister Academic Press. ISBN 978-1-904455-36-3.
Spoljašnje veze
![]() | Portal Hemija |
- Alginat Arhivirano 2012-04-20 na Wayback Machine-u
- Alginat iz algi Arhivirano 2013-09-17 na Wayback Machine-u