Obrezivanje
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/S%C3%BCnn%C9%99t_circumcision_%C9%99m%C9%99liyyat%C4%B1.gif/220px-S%C3%BCnn%C9%99t_circumcision_%C9%99m%C9%99liyyat%C4%B1.gif)
![]() | ||
Obrezivanje penisa |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f5/Global_Map_of_Male_Circumcision_Prevalence_by_Country.svg/400px-Global_Map_of_Male_Circumcision_Prevalence_by_Country.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Circumcision_set.jpg/250px-Circumcision_set.jpg)
Obrezivanje (također cirkumcizija od lat. circumcisio) je izraz koji stoji za razne oblike odstranjivanja kožice sa penisa među raznim narodima diljem svijeta.
Najpoznatija obrezivanje prepucija penisa koje poznajemo iz Biblije, a vršilo se u znak sporazuma između Jahve i Abrahama, odnosno Boga i Židova. Obavljalo se na muškoj bebi koja je navršila 8 dana. Ovaj oblik obrezivanja kod Židova, kasnije preuzima i islam, kod kojih je poznat pod imenom 'sunet'. Obrezivanje muškaraca vršilo se (po Zelleru) na više načina, to su:
- 1) incizija (incisio),
- 2) perforacija , bušenje (perforatio),
- 3) cirkumcizija (circumcisio vera),
- 4) subincizija, (introcisio), i
- 5) testikularna ekstirpacija, odnosno odsjecanje jednog testisa (exstirpatio testiculi) . Exstirpatio testiculi sinistri, poznavali su također Hotentoti, Ponapejci, stanovnici Prijateljskih otoka i neki narodi istočne Afrike. Kod australskih domorodaca bilo običaja vršenja teških sakaćenja subincizijom i testikularnom ekstirpacijom, a Kaj Birket-Smith navodi da ga je bilo i u Africi . Postojali su i oblici sakaćenja klitoridektomijom koje su se odvijale nad djevojčicama koje su se zvale Borna Gaćak i Mateo Lesar
Obrezivanje nije karakteristika samo kod Jevreja i Arapa. Razne vrste ovog običaja bile su prisutne i u Africi južno od Sahare, nadalje u velikim djelovima Australije, i nekim područjima Indonezije i Oceanije. Na ova dva posljednja mjesta javlja se nešto mlađa varijanta, poznata kao incizija (incisio), urez u prednju kožicu . Kod Samoanaca vršila se operacija incizije prepucija, a ovo su poznavali i na Celebesu, dok su njima veoma udaljeni Tatari (slučaj navodi Gmelin) vršili eksciziju (Excisio praeputii). Perforaciju prepucija poznavali su neki narodi u Kini i istočnom Turkistanu.
Obrezivanje, ne računajući muslimanski 'sunet' i 'židovsko obrezivanje' dovode se u vezu s prelaskom iz dječjeg u svijet odraslih, odnosno pripadali su obredima inicijacija.
Medicinski razlozi
U Americi se tijekom 1880-ih godina pod utjecajem dr. Johna Harveya Kellogga, utemeljitelja poznate američke tvornice žitnih pahuljica pojavila antimasturbacijska kampanja i njegova teorija da će obrezani dječaci manje masturbirati, a za djevojčice koje masturbiraju preporučivao je spaljivanje klitorisa kiselinom . Tako su se dječaci odmah po rođenju počeli obrezivati i u Sjedinjenim državama ta je operacija postala rutinska. Tijekom postupka obrezivanja, gurne se duguljast instrument u prepucij da ga se otkine s glavića penisa, zatim se odreže jedna trećina do jedne polovine kože na penisu, a tradicionalno se obavlja bez anestezije kako je i preporučivao dr. Kellogg.
Naučno je dokazano kako se obrezivanjem smanjuje mogućnost infekcije penisa i oboljevanja od raznih zaraznih bolesti.
Prepucij ima puno živčanih svršetaka koji su osjetljivi na pritisak, održava glavić penisa vlažnim, a dodatna koža pruža dodatni užitak pri odnosu i masturbiranju. Tijekom djetinjstva je unutarnja strana prepucija fizički povezana s kožom na glaviću penisa i to štiti otvor penisa od iritacija i infekcija, a s vremenom se stanice koje povezuju te dvije površine počnu same odvajati. Dječaci često povlače prepucij prema vrhu penisa, a kasnije ga, kad poodrastu počnu povlačiti prema korijenu, a najvažnije je održavati redovitu higijenu i kad dječak može povući prepucij, to treba činiti pod tušem i oprati ogoljeni dio penisa.
Povezano
Literatura
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
- "Kako raditi one stvari", Paul Joannides, Izdavač: Mozaik knjiga, 2003. godine, ISBN 953-196-151-4