Palazzo Venezia
![]() | |
Mjesto | Rim |
Država | ![]() |
Vrijeme gradnje | 1455 - 1467 |
Tip građevine | palača |
Arhitektonski stil | renesansa |
Arhitekti i izvođači radova | |
Arhitekt | Leon Battista Alberti i Francesco del Borgo |
Koordinate: 41°53′N 12°28′E / 41.883°N 12.467°E / 41.883; 12.467 |
Palazzo Venezia (tokom historije zvana i Palazzo Barbo i Palazzo San Marco) je velika renesansna palača smještena u srcu Rima na istoimenom trgu Piazza Venezia, nedaleko od Trajanovog foruma. Trg je dobio ime po palači Palazzo Venezia, koja je nekad bila ljetna rezidencija papa.[1]
Historija
Palača je sagrađena 1455., kad je venecijanski kardinal Pietro Barbo dobio na upravljanje rimsku baziliku San Marco Evangelista al Campidoglio. Devet godina kasnije postao je papa Pavao II. (1464.-71.), tad je dogradio palaču, dok je njegov nećak Marco Barbo nasljedio baziliku. U tom periodu podignute su tri monumentalne dvorane; Regia, Consistorio i Mappamondo, i natkriveno dvorište Viridarium, pokraj velikog tornja palače (Torre della Biscia).[2] Iz te palače je njen prvi vlasnik venecijanski papa Pavao II. promatrao neobuzdane "barberije" (male robusne konje iz Sjeverne Afrike) kako galopiraju po Via del Corso.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2f/Palazzo_Venezia_-_Rome_2016.jpg/260px-Palazzo_Venezia_-_Rome_2016.jpg)
Od kraja 15. vijeka nadalje postojećim papinskim odajama, zvanim Apartman Barbo, dodane su druge prostorije nazvane Apartman Cybo, po njihovom prvom korisniku kardinalu Lorenzu Cybu, nećaku pape Inocenta VIII (1484-1492). Palača sv. Marka, kako se tada zvala korištena je kao ljetna rezidencija papa sve do 1564. godine, kad ju je papa Pio IV. (1559.-1565.) poklonio Mletačkoj Republici, da u njoj ima ambasadu u Papinskoj Državi. Od tada pa sve do danas zove se Palazzo Venezia, palača je bila vlasništvo Mletačke Republike sve dok je ona egzistirala. Nakon potpisivanja Mira u Campo Formiju 1797. Palazzo Venezia postao je ambasada Habsburške Monarhije.[2]
Između 1910. i 1913. srušen je drevni vrt Pavla II, zvan Palazzetto, kako bi podigla Piazza Venezia, on je kasnije obnovljen s druge strane palače tamo gdje je ulica Botteghe Oscure. Kraljevina Italija je restaurirala palaču 1916., i zadužila historičara umjetnosti Federica Hermanina da u njoj osmisli Nacionalni muzej, koji je otvoren 1921.[2] Od 1929. do 1943. palača je korištena kao sjedište Nacionalne fašističke partije.[2] Upravo sa balkona Palazzo Venezia je fašistički diktator Benito Mussolini održao dobar dio svojih govora.[1]
Nakon Drugog svjetskog rata muzej je ponovno otvoren za javnost. Od 1981. Apartman Barbo i monumentalne dvorane koriste se za privremene izložbe, dok su u Apartmanu Cybo i Palazzettu razmještene muzejske kolekcije.[2] Muzej Palazzo Venezia, ima historijsku kolekciju kojekavkih predmeta primijenjene umjetnostu od tapiserija, keramike, skulptura, oklopa, odjela do renesansnih slika.[3]
Graditelji
Prepostavlja se da su palaču projektirali i podigli arhitekti Leon Battista Alberti i Francesco del Borgo.
Izvori
- ↑ 1,0 1,1 1,2 „Piazza Venezia” (engleski). Turismo Roma. Arhivirano iz originala na datum 2018-09-23. Pristupljeno 26. 2. 2018.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 „History - Palazzo Venezia and the National Museum” (engleski). Museo Palazzo Venezia. Arhivirano iz originala na datum 2021-06-15. Pristupljeno 26. 2. 2018.
- ↑ „Piazza Venezia” (engleski). Civitatis Tours. Arhivirano iz originala na datum 2016-06-26. Pristupljeno 26. 2. 2018.
Vanjske veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
- History - Palazzo Venezia and the National Museum Arhivirano 2021-06-15 na Wayback Machine-u (en)