Paris–Roubaix
- Paris—Roubaix (fr)
![Njemačko Carstvo](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Flag_of_Germany_%281867%E2%80%931918%29.svg/22px-Flag_of_Germany_%281867%E2%80%931918%29.svg.png)
Roger de Flamink (Belgija)
Tom Bonen (Belgija)
4 puta
![Belgija](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Flag_of_Belgium_%28civil%29.svg/22px-Flag_of_Belgium_%28civil%29.svg.png)
Pariz—Rube, (fr. Paris—Roubaix) je jednodnevna klasična biciklistička trka koja se održava sredinom aprila na severu Francuske prema granici sa Belgijom. Od osnivanja 1896. godine pa sve do 1967. kretala je iz Pariza, a završavala u Rubeu (odatle naziv trke); od 1968. godine start trke je u Šampanji oko 60 kilometara severoistočno od centra Pariza, dok je finiš i dalje u Rubeu.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/Tom_Boonen_and_Fabian_Cancellara%2C_2008_Paris-Roubaix.jpg/180px-Tom_Boonen_and_Fabian_Cancellara%2C_2008_Paris-Roubaix.jpg)
Trka je poznata po teškom terenu i kaldrmi i s obzirom na to da ima dugu tradiciju, ona je jedna od pet monumentalnih klasičnih biciklističkih trka, a deo je i kaldrmisanih klasika. Rezultati postignuti na trci boduju se prema pravilniku Svetske biciklističke unije za UCI vorld tur rangiranje. Nazivaju je paklom severa, Nedelja u paklu (što je i naziv istoimenog filma o trci 1976. godine), kraljica klasika i uskršnja trka (fr. La Pascale). Trku organizuje Amori sportska organizacija (fr. Amaury Sport Organisation).
Istorija
Početkom 1895. godine, Teodor Vijen i Moris Peres odlučili su da izgrade Velodrom u blizini parka Barbiju fr. Barbieux koji se nalazio u gradu Kroa nedaleko od grada Rube fr. Roubaix. Pod upravom Duprea, rad je otpočeo u aprilu 1895. da bi se završio krajem narednog meseca. Velodrom koji je smešten između gradova Kroa i Rube, imao je dužinu piste od tačno 333,3 m. Otvoren je 9. juna 1895. kada je odvoženo 7 trka pred nekoliko hiljada gledalaca. U periodu nakon izgradnje uživao je ugled najvećeg sportskog centra u severnom delu Francuske i važio je za jednu od najboljih staza svog vremena.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/Roubaix%2C_V%C3%A9lodrome.jpg/180px-Roubaix%2C_V%C3%A9lodrome.jpg)
U februaru 1896. godine, došli su na ideju da se organizuje trka koja bi startovala u Parizu, a završavala bi se na novonapravljenom velodromu u Rubeu. Podrška ovoj ideji stigla je i od novinske kuće, izdavača sportskog časopisa L'Velo fr. Le Velo. Organizacija trke je tako poverena francuskom časopisu, odnosno glavnom uredniku kolumne o biciklizmu Viktoru Brajeru. On je tada otišao kolima (jedne od najstarijih firmi Panhard & Levassor, model 6CV) do grada Amjen na severu Francuske, da bi odatle iscrpljen nakon dana vožnje po kiši do Rubea. Put od grada Amjen do Rubea je kaldrma, opasan sam po sebi, tako da je Brajer odlučio da pošalje telegram da zaustavi ovaj „zli projekat“, rekavši da predstavlja opasnost za učesnike. Uveče, međutim, Brajer menja mišljenje i prvo izdanje trke je bilo na pomolu.
Nadimak „Uskršnja trka“ ova trka je dobila zato što je prvo izdanje trke bilo zakazano za Uskrs. To je pokrenulo veliko protivljenje crkve, zbog verovanja da biciklisti i gledaoci tada ne bi odlazili u crkvu. Organizatori su najavili osveštanje trke na njenom startu, što se nije desilo jer je počela u 4 sata ujutru. Hroničar trke je zapisao da je prva trka održana 19. aprila 1896. godine, da bi sledeće godine bila pomerena dve nedelje ranije kada je pala na dan Vaskrsa.
Spisak pobednika
- Glavni članak: Spisak pobednika Pariz—Rubea
Pobednici Pariz—Rubea:[1]
|
|
Višestruki pobednici
Pozicija | Vozač | Broj pobeda | Godine |
---|---|---|---|
1 | ![]() | 4 | 1972, 1974, 1975, 1977 |
![]() | 4 | 2005, 2008, 2009, 2012 | |
3 | ![]() | 3 | 1909, 1910, 1911 |
![]() | 3 | 1931, 1934, 1935 | |
![]() | 3 | 1961, 1962, 1965 | |
![]() | 3 | 1968, 1970, 1973 | |
![]() | 3 | 1978, 1979, 1980 | |
![]() | 3 | 1996, 2000, 2002 | |
![]() | 3 | 2006, 2010, 2013 | |
10 | ![]() | 2 | 1897, 1898 |
![]() | 2 | 1901, 1902 | |
![]() | 2 | 1903, 1904 | |
![]() | 2 | 1912, 1914 | |
![]() | 2 | 1919, 1921 | |
![]() | 2 | 1946, 1947 | |
![]() | 2 | 1948, 1952 | |
![]() | 2 | 1984, 1986 | |
![]() | 2 | 1985, 1991 | |
![]() | 2 | 1992, 1993 | |
![]() | 2 | 1995, 1998 |
Pobede po državama
# | Država | Broj pobeda |
---|---|---|
1. | ![]() | 56 |
2. | ![]() | 28 |
3. | ![]() | 13 |
4. | ![]() | 6 |
5. | ![]() | 4 |
6. | ![]() | 2 |
![]() | ||
![]() | ||
9. | ![]() | 1 |
![]() | ||
![]() |
Povezano
- Klasične biciklističke trke
Napomene
- ↑ Andre Maje je osvojio Pariz—Rube 1949. ali kad je stigao u Rube, nije mogao da nađe ulaz na Velodrom i ušao je u novinarsku salu, odakle je došao do cilja. Sers Kopi je odsprintao grupu koja je došla iza. Nakon nekoliko meseci rasprave, UCI je dodelio pobedu obojici.
Reference
Spoljašnje veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
- Zvanična veb sajt
- p
- r
- u
- Josef Fischer (1896)
- Maurice Garin (1897–1898)
- Albert Champion (1899)
- Émile Bouhours (1900)
- Lucien Lesna (1901–1902)
- Hippolyte Aucouturier (1903–1904)
- Louis Trousselier (1905)
- Henri Cornet (1906)
- Georges Passerieu (1907)
- Cyrille van Hauwaert (1908)
- Octave Lapize (1909–1911)
- Charles Crupelandt (1912)
- François Faber (1913)
- Charles Crupelandt (1914)
- (1915–1918, nije održan)
- Henri Pélissier (1919)
- Paul Deman (1920)
- Henri Pélissier (1921)
- Albert Dejonghe (1922)
- Heiri Suter (1923)
- Jules Vanhevel (1924)
- Félix Sellier (1925)
- Julien Delbecque (1926)
- Georges Ronsse (1927)
- André Leducq (1928)
- Charles Meunier (1929)
- Julien Vervaecke (1930)
- Gaston Rebry (1931)
- Romain Gijssels (1932)
- Sylvère Maes (1933)
- Gaston Rebry (1934–1935)
- Georges Speicher (1936)
- Jules Rossi (1937)
- Lucien Storme (1938)
- Émile Masson Jr. (1939)
- (1940–1942, nije održan)
- Marcel Kint (1943)
- Maurice Desimpelaere (1944)
- Paul Maye (1945)
- Georges Claes (1946–1947)
- Rik Van Steenbergen (1948)
- André Mahé, Serse Coppi (1949)
- Fausto Coppi (1950)
- Antonio Bevilacqua (1951)
- Rik Van Steenbergen (1952)
- Germain Derycke (1953)
- Raymond Impanis (1954)
- Jean Forestier (1955)
- Louison Bobet (1956)
- Fred De Bruyne (1957)
- Leon Vandaele (1958)
- Noël Foré (1959)
- Pino Cerami (1960)
- Rik Van Looy (1961–1962)
- Emile Daems (1963)
- Peter Post (1964)
- Rik Van Looy (1965)
- Felice Gimondi (1966)
- Jan Janssen (1967)
- Eddy Merckx (1968)
- Walter Godefroot (1969)
- Eddy Merckx (1970)
- Roger Rosiers (1971)
- Roger De Vlaeminck (1972)
- Eddy Merckx (1973)
- Roger De Vlaeminck (1974–1975)
- Marc Demeyer (1976)
- Roger De Vlaeminck (1977)
- Francesco Moser (1978–1979)
- Francesco Moser (1980)
- Bernard Hinault (1981)
- Jan Raas (1982)
- Hennie Kuiper (1983)
- Sean Kelly (1984)
- Marc Madiot (1985)
- Sean Kelly (1986)
- Eric Vanderaerden (1987)
- Dirk Demol (1988)
- Jean-Marie Wampers (1989)
- Eddy Planckaert (1990)
- Marc Madiot (1991)
- Gilbert Duclos-Lassalle (1992–1993)
- Andrei Tchmil (1994)
- Franco Ballerini (1995)
- Johan Museeuw (1996)
- Frédéric Guesdon (1997)
- Franco Ballerini (1998)
- Andrea Tafi (1999)
- Johan Museeuw (2000)
- Servais Knaven (2001)
- Johan Museeuw (2002)
- Peter Van Petegem (2003)
- Magnus Bäckstedt (2004)
- Tom Boonen (2005)
- Fabian Cancellara (2006)
- Stuart O'Grady (2007)
- Tom Boonen (2008–2009)
- Fabian Cancellara (2010)
- Johan Vansummeren (2011)
- Tom Boonen (2012)
- Fabian Cancellara (2013)
- Niki Terpstra (2014)
- John Degenkolb (2015)
- Mathew Hayman (2016)
- Greg Van Avermaet (2017)
- Peter Sagan (2018)
- Philippe Gilbert (2019)