Sōtō
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ef/Eiheiji08bs3200.jpg/220px-Eiheiji08bs3200.jpg)
Soto je jedna od tri glavne zen škole japanskog budizma (uz rinzai i obaku). Ime sōtō proizlazi od imena mjesta u Kini gdje je živio Liang-chieh, kineski osnivač škole. Naglašava tiho prosvjetljenje koje se postiže sjedećom meditacijom.[1]
Istorija
U Kini se soto škola razvila u IX. st., a u Japan je prenesena u XIII. stoljeću. U Kamakura periodu, zahvaljujući nastojanjima japanskih monaha Eisaja i Dogena, zen je iz Kine prenet u Japan. Tada su osnovane rinzai i soto zen škole, koje su osnovali Eisai (1141—1215) i Dogen (1200—1253).[2] Ove dve škole inicijalno su bile discipline monaške meditacije, ali su kasnije ostvarile značajan uticaj na kulturu i umetnost Japana.
Soto škola je propovedala upotrebu zazena, meditacije koja se obavlja u sedećem položaju, a prema njihovom učenju prosvetljenje se spoznaje postepeno.[3] Za razvoj soto-zena u vodeću budističku denominaciju u Japanu, zaslužan je Keizan Džokin (1268-1325). Keizan je stopio zen sa drugim ritualnim učenjima, kakva su indijski tantrizam, taoizam, i narodna religija.[3]
Izvori
Literatura
- Enciklopedija živih religija, Nolit, Beograd. 2004. ISBN 978-86-19-02360-3.
- Kembridžova ilustrovana istorija religije, Stylos, Novi Sad. 2006. ISBN 978-86-7473-281-6.
Povezano
- Zen
- Budizam u Japanu
![]() | Ovaj članak o religiji je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako što ćete ga proširiti. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)