Strukturna biologija
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/ba/Hemoglobin_t-r_state_ani.gif/220px-Hemoglobin_t-r_state_ani.gif)
Strukturna biologija je grana molekularne biologije, biohemije, i biofizike koja se bavi molekulskim strukturama bioloških makromolekula, posebno proteina i nukleinskih kiselina, kako oni poprimaju svoje konformacije, i kako promene njihovih struktura utiče na njihove funkcije. Ova tema ima veliki značaj za biologe zato što makromolekuli vrše najveći broj funkcija u ćelijama, i zato što do toga dolazi jedino ako su savijeni u specifične trodimenzionalne oblike. Njihova arhitektura, tercijarna struktura" molekula, zavisi na kompleksan način od osnovne kompozicije molekula, ili primarne strukture.[1][2]
Biomolekuli su suviše mali da bilo moguće da se vide čak i najsavršenijim mikroskopima. Metodi koje strukturni biolozi koriste za određivanje struktura generalno obuhvataju istovremena merenja velikog broja identičnih molekula. Ti metodi su:
- Makromolekulska kristalografija,
- NMR,
- EPR,
- krioelektronska mikroskopija (krio-EM)
- Multiugaono rasipanje svetlosti,
- Rasejavanje malog ugla,
- Ultra brza laserska spektroskopija, i
- Dualna polarizaciona interferometrija i cirkularni dihroizam.
Makromolekuli se najčešće se studiraju u „prirodnom stanju“. Varijacije ovih metoda se takođe koriste za izučavanje denaturisanih molekula, kao i načina na koji on ponovo poprimaju prirodno stanje.
Povezano
- Primarna struktura
- Sekundarna struktura
- Tercijarna struktura
- Kvaternarna struktura
- Strukturni domen proteina
- Strukturni dizajn leka
- Proteinska podjedinica
- Molekulsko modeliranje
- Kooperativnost
- Šaperonin
- Strukturna genomika
- Stereohemija
Reference
Spoljašnje veze
- Strukturna & Molekulska Biologija
- Žurnal strukturne biologije