2К6 Луна
2К6 Луна | |
---|---|
| |
Основне карактеристике | |
Земља порекла | ![]() |
Намена | ракетна артиљерија |
Произвођач | Московски институт топлотне технологије, Централни научно истраживачки институт |
Почетак производње | 1960 |
Уведен у употребу | 1960 |
Повучен из употребе | 1982 |
Први корисник | Црвена армија |
Брзина на путу | 44 km/h |
Брзина ван пута | 10,2 km/h |
Досег | 45 km са ракетама 3Р9 km |
Димензије и маса | |
Дужина | 7,63 m |
Ширина | 3,15 m |
Висина | 3,4 m |
Опрема | |
Главно наоружање | возило ПТ-76 са са једном лансирном рампом и балистичком ракетама 3Р9 и 3Р10 |
Споредно наоружање | самоходни пуњач ракета |
Оклоп | 7,62 mm mm |
Мотор | дизел-мотор В-6 |
Снага (КС) | 240 КС |
Посада | |
Посада | 5 |
2К6 Луна je (руски. 2К6 Луна, српски: месец) је совјетска тактичка балистичка ракета. Користи невођене ракете са погоном на течно гориво, са које се током лета стабилизују путем ротације. У руској војсци према ГРАУ индексу означава се као "2К6". Према НАТО класификацији носи ознаке FROG-3 ( када носи ракету 3Р9)и FROG-5 (када носи ракету 3Р10) . Она је 1965. године замењена далеко успешнијим моделом 9К52 Луна-М, која је на западу познатија под ознаком FROG-7.
Историја развоја
Систем Луна развијен је у Московски институт топлотне технике 1953. године под руководством Н. П. Мазурова. Луна је дизајнирана по узору на раније моделе 2К1 Марс и 2К4 Филин. Док је Московски институт за топлотнр технологије био задужен за израду ракета, пројектовање и израда лансерних и возила за транспорт и пуњење ракетама био је поверен Централном научно истраживачком институту. Првобитни назив система био је С-125А "Пион".[1]Током 1957. Године прототипи лансирног возила (СПУ С-123А на Об'јект 160 шасији) и возило за пуњење (ТЗМ С-124А он Об'јект 161 шасији) и ракета 3Р5 били су спремни за испитивања. Извезени су ради пробе на ракетни погон Капустин Јар и Трансбајкалки војни дистрикт. Као резултат испитивања, одлучено је је да се одустане од ТЗМ-а, и да се побољша дизајн на лансирном возилу СПУ. То је довело до развоја ракета 3Р9 и 3Р10. Одлука да се крене са серијском производњом донета је 29. децембра 1959. године. Првих 5 система било је готово у јануару 1960. године, након чега су изведена испитивања од стране државних органа, после чега је овај систем март исте године и уврштен у наоружање совјетске војске. Систем Луна ушао је у наоружање совјетске војске 1960. године и налазио се у употреби све до 1982. године.[2] Од 1960. До 1964. Године укупно је произведено 432 система у варијанти СПУ 2П16. Само у првој години, произведено је 80 лансирних возила и 365 ракета.[1]
Карактеристике система
Лансирни комплекс се састоји од[2]
- лансирног возила СПУ 2П16 (Об'јект 160) базирано на модификованој шасији совјетског тенка ПТ-76Б опремљено са повратним ваљцима и лансирним шинама, механизмом за подизање, стабилизаторима и прикључком за генератор. Тежина са пројектилом износила је 18t.
- Ракета 3Р9 са конвенционалном високоексплозивном бојевом главом 3Н15 домета од 12. До 44,6 km
- Ракета 3Р10 са 400kg тешком нуклеарном бојевом главом 3Н14 са дометом од 10. До 32,1 km.
- Транспортера ракета 2У663 базираног на шасији возила ЗиЛ-157В са две ракете.
- Возила 2У662 за транспорт и складиштење нуклеарних бојевих глава.
- Покретни кран АДК К52(на возилу МАЗ-502), АДК К61(на МАЗ-200) или 9Т31 (на Урал-375).
- Комплет опреме за одржавање ПРТБ-1, 2У659 етц.
- Командно и контролно возило ПУ2 и
- Тренинг опрема са тренажним ракетама ПВ-65 или 3Р11 са тренажним бојевим главама 3Н16.
Било је разрађено неколико варианти лансирних возила као што су 2П21 а.к.а. Бр-226-II на ЗиЛ-134 8x8 камиону, али никада нису ступила у службу. Ознака FROG-6 је, према западним изворима[3]и НАТО кодификацији користи за означавање камиона заснованог на тренажном систему ПВ-65. Руски извори,[2] међутим тврде овај систем прототип лансирног возила Бр-226-I које се налази на шасији камиона КрАЗ-214.
Историја оперативне употребе
Луна је ушла у оперативну употребу совјетске војске 1960. године и налазила се у употреби све до 1982. године. Свака Моторизовано стрељачка и Тенковска дивизија су у свом саставу имале један батаљон са две батерије, а савака ја имала по два 2П16с.[2] Током Кубанске кризе 12 комплекса 2К6 Луна било је размештено на куби.
Корисници
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a7/2K6_operators.png/400px-2K6_operators.png)
Тренутни корисници
Северна Кореја- 24 самоходна пуњача возила, за Луна-М систем.[4]
Бивши корисници
Куба-65 2П16.[5]
Источна Немачка- 13 2P16 од 1962. до 1977. године.[6]
Мађарска од 1962. године.
Пољска[3]
Румунија[3]
СССР-200 2П16.[3]
Референце
- ^ а б Solyankin, A.G.; Zheltov, I.G.; Kudryashov, K.N. (2010). Т. 3 : Отечественные бронированные машины, 1946-1965. OOO "Tsejkhgauz". стр. 530—533. ISBN 978-5-9771-0106-6. CS1 одржавање: Вишеструка имена: списак аутора (веза)
- ^ а б в г „2К6 Луна - FROG-3/4/5/6 | MilitaryRussia.Ru — отечественная военная техника (после 1945г.)”. Архивирано из оригинала 20. 04. 2010. г. Приступљено 08. 06. 2016.
- ^ а б в г Zaloga 2000
- ^ The Military Balance 2010
- ^ The Military Balance 1979-1980
- ^ Gau, Plate & Siegert 2002
Литература
- Gau, Lutz-Reiner; Plate, Jürgen; Siegert, Jörg (2002). Deutsche Militärfahrzeuge - Bundeswehr und NVA. Stuttgart: Motorbuch Verlag. ISBN 978-3-613-02152-5.
- Zaloga, Steven J. (2000). The Scud and other Russian Ballistic Missile Vehicles. Hong Kong: Concord Publications Company. ISBN 978-962-361-675-1.
Спољашње везе
- Military analysis network: FROG-3 Архивирано на сајту Wayback Machine (28. август 2016)
- 2K6 Luna on Military Russia (in Russian) Архивирано на сајту Wayback Machine (20. април 2010)
- Walkaround of 2P16 with 3R9 rocket in Saratov, on DishModels.ru