Gvanidin nitrat
![]() | |
![]() | |
Nazivi | |
---|---|
IUPAC naziv Guanidinium nitrate | |
Identifikacija | |
| |
3D model (Jmol) |
|
ChemSpider |
|
ECHA InfoCard | 100.007.328 |
EC broj | 208-060-1 |
| |
RTECS | MF4350000 |
UNII |
|
UN broj | 1467 |
SMILES
| |
Svojstva | |
CH6N4O3 | |
Molarna masa | 122,1 |
Agregatno stanje | Bela čvrsta materija |
Gustina | 1,436 g/cm3 |
Tačka topljenja | 216 °C (421 °F; 489 K) |
Tačka ključanja | Razlaže se počevši od 240 °C (464 °F; 513 K) |
Rastvorljivost u vodi | 160 g/L na 20 °C (68 °F; 293 K) |
Opasnosti | |
Bezbednost prilikom rukovanja | MSDS |
GHS grafikoni | ![]() ![]() ![]() |
GHS signalna reč | Opasnost |
GHS opis opasnosti | H272, H302, H315, H318, H319, H332, H335 |
P210, P220, P221, P261, P264, P270, P271, P280, P301+312, P302+352, P304+312, P304+340, P305+351+338, P310 | |
NFPA 704 | ![]() 1 2 4 |
Ukoliko nije drugačije napomenuto, podaci se odnose na standardno stanje materijala (na 25 °C [77 °F], 100 kPa). | |
![]() ![]() ![]() | |
Reference infokutije | |
Gvanidin nitrat je organsko jedinjenje, sa formulom [C(NH2)3]NO3 koje sadrži 1 atom ugljenika i ima molekulsku masu od 122,083 Da. To je bezbojna so, rastvorljiva u vodi. Proizvodi se u velikim količinama i nalazi se u upotrebi kao prekursor za nitrogvanidin,[3] gorivo u pirotehnici i gasnim generatorima. Njegov tačan naziv je gvanidinijum nitrat, ali kolokvijalni izraz gvanidin nitrat se široko koristi.
Proizvodnja i svojstva
Iako je to so koja se formira neutralizacijom gvanidina sa azotnom kiselinom, gvanidin nitrat se industrijski proizvodi reakcijom dicijandiamida (ili kalcijumove soli) i amonijum nitrata.[4]
Korišćen je kao monopropelant u Jeteks motoru za modele aviona. Privlačan je jer ima visok izlaz gasa i nisku temperaturu plamena. Ima relativno visok specifični impuls monopropelenta od 177 sekundi (1,7 kN·s/kg).
Eksplozivno raspadanje gvanidin nitrata je dato sledećom jednačinom:
Osobine
Osobina | Vrednost |
---|---|
Broj akceptora vodonika | 4 |
Broj donora vodonika | 4 |
Broj rotacionih veza | 0 |
Particioni koeficijent[5] (ALogP) | -2,2 |
Rastvorljivost[6] (logS, log(mol/L)) | -1,2 |
Polarna površina[7] (PSA, Å2) | 141,9 |
Upotreba
Tokom Drugog svetskog rata, zbog nedostatka sirovina, koristilo se u topljivim smešama zajedno sa amonijum nitratom i dodacima heksogena.[8]
Gvanidin nitrat se koristi kao generator gasa u vazdušnim jastucima automobila.[9] Manje je toksičan od mešavine koja se koristi u starijim vazdušnim jastucima, koja je sadržavala natrijum azid, kalijum nitrat i silicijum dioksid (NaN3, KNO3, i SiO2), a manje je eksplozivan i osetljiv na vlagu u poređenju sa veoma jeftinim amonijum nitratom (NH4NO3).[10]
Bezbednost
Sastav ovog jedinjenje je opasna supstanca, jer je eksploziv i sadrži oksidant (nitrat). Takođe je štetan za oči, kožu i disajne puteve.[4]
Vidi još
Reference
- ^ Li Q, Cheng T, Wang Y, Bryant SH (2010). „PubChem as a public resource for drug discovery.”. Drug Discov Today. 15 (23-24): 1052—7. PMID 20970519. doi:10.1016/j.drudis.2010.10.003. уреди
- ^ Evan E. Bolton; Yanli Wang; Paul A. Thiessen; Stephen H. Bryant (2008). „Chapter 12 PubChem: Integrated Platform of Small Molecules and Biological Activities”. Annual Reports in Computational Chemistry. 4: 217—241. doi:10.1016/S1574-1400(08)00012-1.
- ^ E.-C. Koch, Insensitive High Explosives: III. Nitroguanidine - Synthesis - Structure - Spectroscopy- Sensitiveness, Propellants Explos. Pyrotech. 2019, 44, 267-292.https://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1002/prep.201800253
- ^ а б Thomas Güthner, Bernd Mertschenk and Bernd Schulz "Guanidine and Derivatives" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2006, Wiley-VCH, Weinheim. Güthner, Thomas; Mertschenk, Bernd; Schulz, Bernd (2006). „Guanidine and Derivatives”. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry. Weinheim: Wiley-VCH. ISBN 978-3-527-30385-4. doi:10.1002/14356007.a12_545.pub2.
- ^ Ghose, A.K.; Viswanadhan V.N. & Wendoloski, J.J. (1998). „Prediction of Hydrophobic (Lipophilic) Properties of Small Organic Molecules Using Fragment Methods: An Analysis of AlogP and CLogP Methods”. J. Phys. Chem. A. 102: 3762—3772. doi:10.1021/jp980230o.
- ^ Tetko, I. V.; Tanchuk, V. Y.; Kasheva, T. N.; Villa, A. E. (2001). „Estimation of aqueous solubility of chemical compounds using E-state indices”. Journal of Chemical Information and Computer Sciences. 41 (6): 1488—1493. PMID 11749573. doi:10.1021/ci000392t. Текст „noedit” игнорисан (помоћ)
- ^ Ertl, P.; Rohde, B.; Selzer, P. (2000). „Fast calculation of molecular polar surface area as a sum of fragment-based contributions and its application to the prediction of drug transport properties”. Journal of Medicinal Chemistry. 43 (20): 3714—3717. PMID 11020286. doi:10.1021/jm000942e. Текст „noedit” игнорисан (помоћ)
- ^ Josef Köhler, Rudolf Meyer (2009). Explosivstoffe. Wiley. стр. 150. ISBN 978-3-527-62583-3.
- ^ Tabuchi, Hiroko (2016-08-26). „A Cheaper Airbag, and Takata's Road to a Deadly Crisis (Published 2016)”. The New York Times (на језику: енглески). ISSN 0362-4331. Приступљено 2021-03-10.
- ^ Halford, Bethany (15. 11. 2022). „What chemicals make airbags inflate, and how have they changed over time?”. Chemical & Engineering News. 100 (41). Приступљено 4. 6. 2023. „The chemical reaction used to deploy airbags has evolved, but one iteration resulted in massive recalls” CS1 одржавање: Формат датума (веза)
Literatura
- Clayden, Jonathan; Greeves, Nick; Warren, Stuart; Wothers, Peter (2001). Organic Chemistry (I изд.). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-850346-0.
- Smith, Michael B.; March, Jerry (2007). Advanced Organic Chemistry: Reactions, Mechanisms, and Structure (6th изд.). New York: Wiley-Interscience. ISBN 0-471-72091-7.
- Katritzky A.R.; Pozharskii A.F. (2000). Handbook of Heterocyclic Chemistry (Second изд.). Academic Press. ISBN 0080429882.
Spoljašnje veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Guanidine nitrate
- Jetex: „Propellants”. Архивирано из оригинала 02. 10. 2007. г.
- PhysChem: „Guanidine Nitrate”. Архивирано из оригинала 05. 05. 2004. г. MSDS