AG Pegasi
AG Pegasi | |
![]() | |
Observationsdata Epok: J2000.0 | |
---|---|
Stjärnbild | Pegasus |
Rektascension | 21t 51m 01,97340s[1] |
Deklination | +12° 37′ 32,1240″[1] |
Skenbar magnitud () | +6,0 - 9,4[2] |
Stjärntyp | |
Spektraltyp | var + M3 III[3] |
B–V | +1,158 ± 0,031[4] |
Variabeltyp | Z Andromedae-variabel[5] |
Astrometri | |
Radialhastighet () | -15,86 ± 0,15[4] km/s |
Egenrörelse (µ) | RA: -0,890 ± 0,084[1] mas/år Dek.: -1,461 ± 0,091[1] mas/år |
Parallax () | 0,3803 ± 0,0820[1] |
Avstånd | ca 9 000 lå (ca 2 600 pc) |
Absolut magnitud () | / -1,0[6] |
Detaljer | |
Massa | 0,6 / 2,5[6] M☉ |
Radie | 0,08 - 16[7] / 85[6] R☉ |
Luminositet | 400 - 3 700 / 1 150[6] L☉ |
Temperatur | 10 000 - 100 000 / 3 650[6] K |
Andra beteckningar | |
HD 207757, AG+12 2570, AP J21510198+1237320, BD+11 4673, DO 7622, GSC 01130-00653, HIC 107848, HIP 107848, IRAS 21486+1223, 2MASS J21510198+1237320, PLX 5279, PPM 140717, 1RXS J215102.8+123745, SAO 107436, TD1 28516, TYC 1130-653-1, UCAC4 514-136415, AG Pegasi, WISEA J215101.95+123732.0, WISE J215101.95+123732.2, Gaia DR3 1766454215586119680, Gaia DR1 1766454215586119680, Gaia DR2 1766454215586119680[8][9] |
AG Pegasi eller HD 207757 är en symbiotisk dubbelstjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Pegasus. Den har haft en skenbar magnitud av ca 9,0[2] och kräver ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 0,38 mas,[1] beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 9 000 ljusår (2 600 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -16 km/s.[4] Stjärnan är en snäv dubbelstjärna som består av en röd jätte och en vit dvärg, som uppskattas ha en massa av cirka 2,5 respektive 0,6 gånger solens massa. Den klassificeras som en symbiotisk nova och har genomgått ett extremt långsamt nova-utbrott och ett mindre utbrott.
Observation
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6c/AGPegLightCurve.png/250px-AGPegLightCurve.png)
Efter att ha upptäckts som en stjärna av magnitud 9, ljusnade AG Pegasi och nådde runt 1885 en topp med en skenbar magnitud på 6,0 innan den gradvis bleknade till magnitud 9 i slutet av 1900-talet. Dess spektrum noterades av tidigare observatörer som att likna P Cygni.[11]
Spektrumet för den hetare stjärnan har förändrats drastiskt under 160 år, vilket fick forskare Scott Kenyon et al. att anta att dess varmare komponent, ursprungligen en vit dvärg, samlat tillräckligt mycket material från givarjättens stjärna för att börja kärnfusion av väte och runt 1850 utvecklas till en vit superjätte av spektraltyp A. Den hade detta spektrum och en uppskattad yttemperatur på omkring 10 000 K år 1900,[6] med en sannolik radie lika med 16 gånger solens,[7] innan den 1920 blev en stjärna av spektralklass B, en stjärna av spektralklass O 1940 och slutligen en Wolf-Rayet-stjärna 1970.[6] Den har därefter varit en B-klasstjärna med en yttemperatur på 95 000 K sedan 1978. Den har krympt till en stjärna med en diameter som är 1,1 gånger solens diameter 1949, sedan 0,15 gånger 1978 och 0,08 gånger solens 1990.[7] AG Pegasi har beskrivits som den långsammaste nova som någonsin registrerats,[6] med en konstant bolometrisk ljusstyrka för den hetare stjärnan under 130 år från 1850 till 1980. I slutet av 1900-talet har den hetare stjärnan utvecklats till en het underdvärg på väg mot att så småningom återgå till status av vit dvärg.[3]
Vogel et al. beräknade att den hetare stjärnan måste ha samlat på sig material från den röda jätten i cirka 5 000 år innan den hade dess utbrott. Båda stjärnorna skjuter ut material i stjärnvindar.[6] Den resulterande nebulosan innehåller material från båda stjärnorna och är komplex till sin natur.[11]
Från 1997 till 2015 gick AG Pegasi in i en lugn fas utan någon ytterligare förändring av dess ljusstyrka. Sedan ökade den heta komponenten i temperatur, vilket gjorde att nebulositeten runt stjärnorna blev mer joniserad och ökade i ljusstyrka. Kombinationen av den extremt långsamma novan och mindre utbrott gör att AG Pegasi klassas som en symbiotisk nova.[5]
Referenser
- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, AG Pegasi, 25 februari 2023..
Noter
- ^ [a b c d e f] Brown, A. G. A.; et al. (Gaia collaboration) (August 2018). "Gaia Data Release 2: Summary of the contents and survey properties". Astronomy & Astrophysics. 616. A1. arXiv:1804.09365. Bibcode:2018A&A...616A...1G. doi:10.1051/0004-6361/201833051. Gaia DR2 record for this source at VizieR.
- ^ [a b] Samus, N. N.; Durlevich, O. V.; et al. (2009). "VizieR Online Data Catalog: General Catalogue of Variable Stars (Samus+ 2007-2013)". VizieR On-line Data Catalog: B/GCVS. Originally Published in: 2009yCat....102025S. 1: B/gcvs. Bibcode:2009yCat....102025S.
- ^ [a b] Kenyon, S. J.; Proga, D.; Keyes, C. D. (2001). "The Continuing Slow Decline of AG Pegasi". The Astronomical Journal. 122 (1): 349–359. arXiv:astro-ph/0103426. Bibcode:2001AJ....122..349K. doi:10.1086/321107. S2CID 18188047.
- ^ [a b c] Anderson, E.; Francis, Ch. (2012). "XHIP: An extended hipparcos compilation". Astronomy Letters. 38 (5): 331. arXiv:1108.4971. Bibcode:2012AstL...38..331A. doi:10.1134/S1063773712050015. S2CID 119257644.
- ^ [a b c] Skopal, A; Shugarov, S. Yu; Sekeráš, M; Wolf, M; Tarasova, T. N; Teyssier, F; Fujii, M; Guarro, J; Garde, O; Graham, K; Lester, T; Bouttard, V; Lemoult, T; Sollecchia, U; Montier, J; Boyd, D (2017). "New outburst of the symbiotic nova AG Pegasi after 165 yr". Astronomy & Astrophysics. 604: A48. arXiv:1705.00076. Bibcode:2017A&A...604A..48S. doi:10.1051/0004-6361/201629593. S2CID 55311688.
- ^ [a b c d e f g h i] Kenyon, S. J.; Mikolajewska, J.; Mikolajewski, M.; Polidan, R. S.; Slovak, M. H. (1993). "Evolution of the symbiotic binary system AG Pegasi - the slowest classical nova eruption ever recorded". The Astronomical Journal. 106: 1573–98. Bibcode:1993AJ....106.1573K. doi:10.1086/116749.
- ^ [a b c] Vogel, M.; Nussbaumer, H. (1994). "The hot wind in the symbiotic nova AG Pegasi". Astronomy and Astrophysics. 282 (1): 145–55. Bibcode:1994A&A...284..145V.
- ^ AG Pegasi (unistra.fr). Hämtad 2023-12-23.
- ^ "AG Peg". SIMBAD. Centre de données astronomiques de Strasbourg. Hämtad 2019-12-02.
- ^ Skopal, A.; Shugarov, S.; Vanko, M.; Dubovsky, P.; Peneva, S. P.; Semkov, E.; Wolf, M. (April 2012). "Recent photometry of symbiotic stars". Astronomische Nachrichten. 333 (3): 242–255. arXiv:1203.4932. Bibcode:2012AN....333..242S. doi:10.1002/asna.201111655.
- ^ [a b] Boyarchuk, A.A. (1967). "The Nature of AG Pegasi" (PDF). Soviet Astronomy. 11 (1): 8–15. Bibcode:1967SvA....11....8B.
Externa länkar
- https://www.universeguide.com/star/star/107848/agpegasi.