Grete Waitz
Grete Waitz | |
![]() Grete Waitz, 5 november 2010. | |
Född | Grete Andersen 1 oktober 1953[1][2][3] Oslo[4] |
---|---|
Död | 19 april 2011[5][1][2] (57 år) Oslo[6] |
Begravd | Vår Frelsers gravlund[7] |
Medborgare i | Norge |
Sysselsättning | Friidrottare, lärare |
Make | Jack Waitz (g. 1975–2011)[8] |
Utmärkelser | |
Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris (1974) Bislettmedaljen (1975) Norska sportjournalisternas statyett (1975)[9] Aftenpostens guldmedalj (1977) Årets Peer Gynt (1979) S:t Olavsmedaljen (1981)[10] Fearnleys olympiske ærespris (1984) Idrettsgallaens hederspris (2008) Riddare av första klass av Sankt Olavs orden (2008)[10][11] | |
Redigera Wikidata |
Grete Waitz | ||
Friidrott, damer | ||
![]() | ||
---|---|---|
Silver | ![]() | Maraton |
Världsmästerskap | ||
Guld | ![]() | Maraton |
Guld | ![]() | Terränglöpning |
Guld | ![]() | Terränglöpning |
Guld | ![]() | Terränglöpning |
Guld | ![]() | Terränglöpning |
Guld | ![]() | Terränglöpning |
Grete Waitz, född Andersen den 1 oktober 1953 i Oslo, död 19 april 2011 i Oslo, var en norsk friidrottare, terränglöpare och förgrundsgestalt för kvinnor på de längre distanserna. Hon vann New York Maraton nio gånger och var världsrekordhållare på 3000 meter.
Biografi
Enligt NRK:s dokumentär Et løp for livet [12] växte Grete Waitz upp i Keyserløkka, Oslo med två löpande äldre bröder. När hon bestämde sig för att satsa på friidrotten var det inte alla klubbar som tog emot kvinnor. Klubben Tjalve nekade henne, så hon fick gå till klubben Vidar istället. Där träffade hon också senare sin blivande man och ständige träningskompanjon Jack Waitz.
Efter karriären arbetade Waitz som tränare men även med välgörenhetsarbete, exempelvis för IOK.
Grete Waitz sprang sitt sista maraton 1992 med sin vän och tillika grundaren av New York Maraton, Fred Lebow. Han hade blivit diagnostiserad med hjärncancer två år tidigare och gett sig den på att springa sitt eget lopp en gång innan han dog. Han tog sig igenom med hennes hjälp på 5:32:34.[13]
2005 blev Waitz själv diagnostiserad med cancer. 2007 startade hon organisationen Aktiv Mot Kreft (Aktiv Mot Cancer).[14]
Efter sin död 2011 hedrades hon, som andra idrottsutövaren i Norge, med en statsbegravning.[15][16]
Resultat
Waitz började sin karriär som banlöpare. Hon satte världsrekord på 3 000 meter två gånger[17], deltog i OS i München 1972 och tog två EM-brons. 1983 tog hon det första VM-guldet någonsin, då damernas maraton var första gren i det första världsmästerskapet i Helsingfors. Året därpå blev hon silvermedaljör vid olympiska sommarspelen i Los Angeles. Hon sänkte världsrekordet för maraton med sammanlagt nio minuter. Hennes personbästa från 1986 var 2.24.54. Waitz blev kanske mest känd för sina nio segrar i New York Marathon. Hon vann också London Marathon två gånger och tog guld vid VM i terränglöpning fem gånger.[18]
Personbästa
Gren | Tid | Plats | Datum |
---|---|---|---|
1 500 meter | 4:00:55 [19] | Prag | 1978-09-03 |
Engelsk mil | 4:26:90 [19] | Gateshead | 1978-07-09 |
3 000 meter | 8:31:75 [19] | Bislett, Oslo | 1979-07-17 |
15 km | 47:52 [19] | Tampa, FL | 1984-02-11 |
Maraton | 2:24:54 [19] | London | 1986-04-20 |
Utmärkelser
- Den Kongelige Norske St. Olavs Orden, av graden Riddare av 1:a klass, mottog Waitz 2008. För sin betydelse som förebild inom idrotten och sitt aktiva arbete mot cancer.[20][19]
- Norska sportjournalisternas statyett tilldelades hon fyra gånger;[21]
- För sina insatser i OS 1984 fick hon Fearnleys olympiske ærespris.[22]
- Waitz står staty utanför Bislett stadion i Oslo.[23]
Referenser
- ^ [a b] Encyclopædia Britannica, Grete Waitz, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] SNAC, Grete Waitz, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Find a Grave, 68599361, Grete Waitz, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, läst: 12 december 2014, licens: CC0.[källa från Wikidata]
- ^ Marathon Great Grete Waitz Passes Away (på engelska), 19 april 2011, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, läst: 31 december 2014, licens: CC0.[källa från Wikidata]
- ^ Find a Grave, läs online, läst: 30 juni 2024.[källa från Wikidata]
- ^ Norsk biografisk leksikon, Kunnskapsforlaget, läs onlineläs online.[källa från Wikidata]
- ^ Tidligere vinnere (på norskt bokmål), Norske sportsjournalisters forbund, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Tildelinger av ordener og medaljer, Norska kungahuset, läst: 21 februari 2023.[källa från Wikidata]
- ^ Utnevnelser til St. Olavs Orden (på norska), 20 november 2008, läs online, läst: 21 februari 2023.[källa från Wikidata]
- ^ ET LØP FOR LIVET Arkiverad 3 maj 2012 hämtat från the Wayback Machine., dokumentär NRK, visas på SVTPLAY tom 31-maj-2012.
- ^ ”Grete Waitz reflects on her, & Fred Lebow's, last NYC Marathon”. Daily News (New York). 30 oktober 2008. http://www.nydailynews.com/sports/more-sports/grete-waitz-reflects-fred-lebow-s-nyc-marathon-article-1.304957. Läst 17 maj 2012.
- ^ ”Grete Waitz, Marathon Champion, Dies at 57”. The New York Times. 19 april 2011. http://www.nytimes.com/2011/04/20/sports/othersports/20waitz.html?pagewanted=all. Läst 17 maj 2012.
- ^ "Grete Waitz får begravelse på statens regning". Verdens Gang, 21 april 2011. Läst 2012-05-13. (bokmål)
- ^ ”Grete Waitz er død”. http://nrk.no/sport/1.7601169. Läst 19 april 2011.
- ^ ”12th IAAF World Championships In Athletics: IAAF Statistics Handbook. Berlin 2009.” (pdf). Monte Carlo: IAAF Media & Public Relations Department. 5 augusti 2009. sid. Sidan 642. Arkiverad från originalet den 29 juni 2011. https://web.archive.org/web/20110629134819/http://www.iaaf.org/mm/document/competitions/competition/05/15/63/20090706014834_httppostedfile_p345-688_11303.pdf. Läst 14 maj 2012.
- ^ iaaf om Grete och terränglöpning Arkiverad 27 februari 2011 hämtat från the Wayback Machine.
- ^ [a b c d e f] ”Grete Waitz profil på iaaf.org”. Arkiverad från originalet den 4 november 2011. https://web.archive.org/web/20111104191626/http://iaaf.org/athletes/biographies/letter=w/athcode=63544/index.html. Läst 14 maj 2012.
- ^ St. Olavs Orden- Norska Kungahuset.
- ^ sportsjournalister.org Arkiverad 3 mars 2006 hämtat från the Wayback Machine. Prisvinnarlista (läst maj-2012)
- ^ Bryhn, Rolf (2020-01-30). ”Fearnleys olympiske ærespris” (på norskt bokmål). Store norske leksikon. http://snl.no/Fearnleys_olympiske_%C3%A6respris. Läst 1 maj 2022.
- ^ Tvedt, Knut Are (2021-07-04). ”Bislett stadion” (på norskt bokmål). Store norske leksikon. http://snl.no/Bislett_stadion. Läst 1 maj 2022.
- 1983:
Grete Waitz (NOR)
- 1987:
Rosa Mota (POR)
- 1991:
Wanda Panfil (POL)
- 1993:
Junko Asari (JPN)
- 1995:
Manuela Machado (POR)
- 1997:
Hirumi Suzuki (JPN)
- 1999:
Jong Song-ok (PRK)
- 2001:
Lidia Simon (ROM)
- 2003:
Catherine Ndereba (KEN)
- 2005:
Paula Radcliffe (GBR)
- 2007:
Catherine Ndereba (KEN)
- 2009:
Xue Bai (CHN)
- 2011:
Edna Kiplagat (KEN)
- 2013:
Edna Kiplagat (KEN)
- 2015:
Mare Dibaba (ETH)
- 2017:
Rose Chelimo (BHR)
- 2019:
Ruth Chepngetich (KEN)
- 2022:
Gotytom Gebreslase (ETH)
- 2023:
Amane Beriso Shankule (ETH)