Jeffrey Friedman
Jeffrey Friedman | |
![]() Jeffrey Friedman, 16 oktober 2012. | |
Född | 20 juli 1954[1] (70 år) Orlando, USA |
---|---|
Medborgare i | USA |
Utbildad vid | Rensselaer Polytechnic Institute Albany Medical College Rockefeller University George W. Hewlett High School ![]() |
Sysselsättning | Genetiker, universitetslärare |
Arbetsgivare | Rockefeller University[2] |
Utmärkelser | |
Heinrich Wieland-priset (1996) Bristol-Myers Squibb Award för framstående prestation inom forskning om metaboliska sjukdomar (2001)[3] Gairdner Foundation International Award (2005) Jessie Stevenson Kovalenko Medal (2007)[4] Keio Medical Science Prize (2009)[5] Shawpriset i medicin (2009) Clarivate Citation Laureates (2010)[6] Albert Lasker Basic Medical Research Award (2010)[7] Robert J. and Claire Pasarow Foundation Award för framstående bidrag inom hjärt- och kärlforskning (2011)[8] Premio Fundación BBVA Fronteras del Conocimiento (2012) Endocrine Regulation Prize (2012) Kung Faisals internationella pris i medicin (2013) AAAS Fellow (2014)[9] Harrington Prize for Innovation in Medicine (2016)[10] Utländsk ledamot av Royal Society (2018)[11] Wolfpriset i medicin (2019)[12] Shawpriset | |
Redigera Wikidata |
Jeffrey M. Friedman, född den 20 juli 1954 i Orlando, Florida, är en amerikansk molekylärgenetiker vid Rockefelleruniversitetet i New York. Tillsammans med Douglas Coleman har Friedman blivit känd för upptäckten av leptiners samband med kroppsvikt, som varit viktig för studiet av fetma. De båda tog 2009 emot Shawpriset för den upptäckten. Friedman invaldes 2005 som utländsk ledamot av svenska Kungliga Vetenskapsakademien.
Biografi
Friedman växte upp i North Woodmere, New York, och tog 1971 examen vid Hewlett High School.[13] Som ung man strävade han efter att bli läkare och genomgick ett sexårigt medicinskt studieprogram utanför gymnasiet och fick sin medicine doktorsexamen vid 22 års ålder. Men efter ett års arbete i Mary Jane Kreeks laboratorium stimulerades han av forskarlivet. "Som läkare är du utbildad för att absorbera de fakta du får och acceptera dem", säger Friedman, "vetenskap är nästan motsatsen. Den är en gräns för upptäckter som alltid rör sig. Och jag bestämde mig för att jag ville forska."
Friedman började sitt arbete på Rockefeller University 1980,[14] där han tilldelades en filosofie doktorsexamen 1986. Friedman tog kandidatexamen vid Rensselaer Polytechnic Institute 1973 och medicine doktorsexamen vid Albany Medical College 1977 och avslutade en medicinsk tjännst vid Albany Medical College 1980.[15] Från 1980 till 1981 tjänstgjorde han även som forskare vid Cornell University Medical College.[16]
Friedman bor i New York City med sin fru Lily Safani och sina tvillingdöttrar Alexandra och Nathalie.[17][18]
Karriär och vetenskapligt arbete
Friedman utsågs till biträdande utredare vid Howard Hughes Medical Institute vid Rockefeller University 1986, befordrades till associerad utredare 1991 och fullvärdig utredare 1996 och fick Marilyn M. Simpson-professuren 1998.
När Friedman startade sitt eget laboratorium vid The Rockefeller University, vände han sin uppmärksamhet mot frågan om viktreglering. Genom att arbeta med en speciell stam av möss bestämde han sig för att identifiera hormonet som normala djur använder för att kontrollera sin aptit - en molekyl som saknades i de fylliga gnagarna. Efter åtta år - den 8 maj 1994, klockan 5:30 a.m.— fann han vad han letade efter: bevis på att han hade hittat genen som producerar hormonet han senare kallade "leptin", efter det grekiska ordet för "tunn" (λεπτς leptos).[15]
Med identifieringen av leptin och dess receptorer i Friedmans laboratorium upptäcktes två av de molekylära komponenterna i ett system som upprätthåller konstant kroppsvikt. Leptin är ett hormon som utsöndras av fettvävnaden i proportion till dess massa som i sin tur modulerar matintaget i förhållande till energiförbrukningen. Ökad fettmassa ökar leptinnivåerna, vilket i sin tur minskar kroppsvikten; minskad fettmassa leder till en minskning av leptin] nivåer och en ökning av kroppsvikt. Genom denna mekanism upprätthålls vikten inom ett relativt smalt intervall.
Friedman har publicerat över hundrafemtio publikationer och över tio bokkapitel. Han är också involverad i forskningen[19] relaterad till den första inavlade råttmodellen av fetma[20] och åldrande,[21] även känd som WNIN/ Ob: överviktiga råttor utvecklade i National Institute of Nutrition, Hyderabad, Indien.
Utmärkelser och hedersbetygelser
- Heinrich Wieland-priset, 1996
- Bristol-Myers Squibb Award för framstående prestation inom forskning om metaboliska sjukdomar, 2001[3]
- Gairdner Foundation International Award, 2005
- Jessie Stevenson Kovalenko Medal, 2007[4]
- Keio Medical Science Prize, 2009[5]
- Shawpriset i medicin, 2009
- Clarivate Citation Laureates, 2010[6]
- Albert Lasker Basic Medical Research Award, 2010[7]
- Robert J. and Claire Pasarow Foundation Award för framstående bidrag inom hjärt- och kärlforskning, 2011[8]
- Premio Fundación BBVA Fronteras del Conocimiento, 2012
- Endocrine Regulation Prize, 2012
- Kung Faisals internationella pris i medicin, 2013
- AAAS Fellow, 2014[9]
- Harrington Prize for Innovation in Medicine, 2016[10]
- Utländsk ledamot av Royal Society, 2018[11]
- Wolfpriset i medicin, 2019[12]
- Shawpriset
[Redigera Wikidata]
Hans arbete på leptin gav honom också mycket TV-tid, inklusive ett framträdande på PBS-showen Scientific American Frontiers i en lång intervju med värden Alan Alda.[22]
Referenser
- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Jeffrey M. Friedman, 13 december 2021.
Noter
- ^ SNAC, Jeffrey M. Friedman, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www.rockefeller.edu .[källa från Wikidata]
- ^ [a b] GRANTS AND AWARDS PROGRAM FACT SHEET (på engelska), läs online, läst: 14 januari 2013.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, www.nasonline.org .[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, www.ms-fund.keio.ac.jp .[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, clarivate.com , läst: 23 september 2023.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] 2010 Winners (på engelska), Lasker-stiftelsen, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Science Careers (på engelska), 3 maj 2013, läs online, läst: 14 augusti 2018.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, www.aaas.org .[källa från Wikidata]
- ^ [a b] The 2016 Harrington Prize for Innovation in Medicine: Jeffrey M. Friedman, MD, PhD (på engelska), American Society for Clinical Investigation, 15 februari 2016, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, royalsociety.org , läst: 30 april 2022.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Jeffrey M. Friedman (på engelska), Wolf Foundation, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ Katz, Debra M. (5 februari 1995). ”Long Island Q&A;: Jeffrey M. Friedman; Finding the Gene That Makes Mice, and Maybe Others, Fat”. The New York Times. https://www.nytimes.com/1995/02/05/nyregion/long-island-qa-jeffrey-m-friedman-finding-the-gene-that-makes-mice.html. Läst 17 maj 2021.
- ^ ”Jeffrey M. Friedman - Nobel Conference 46 | Nobel Conference - 2010”. gustavus.edu. https://gustavus.edu/events/nobelconference/2010/friedman.php. Läst 13 december 2021.
- ^ [a b] ”The Rockefeller University » Hospital Centennial”. centennial.rucares.org. https://centennial.rucares.org/index.php?page=Discovery_Leptin. Läst 13 december 2021.
- ^ ”Jeffrey Friedman, discoverer of leptin, receives Gairdner, Passano awards”. Jeffrey Friedman, discoverer of leptin, receives Gairdner, Passano awards. http://www.eurekalert.org/pub_releases/2005-04/ru-jfd041305.php.
- ^ ”Lily Safani”. New York BIO. https://www.newyorkbio.org/board_members/lily-safani/. Arkiverad 11 maj 2021 hämtat från the Wayback Machine. ”Arkiverade kopian”. Arkiverad från originalet den 11 maj 2021. https://web.archive.org/web/20210511185851/https://www.newyorkbio.org/board_members/lily-safani/. Läst 20 mars 2022.
- ^ Ruppel Shell, Ellen (2002). The Hungry Gene: The Inside Story of the Obesity Industry. Grove Press. ISBN 0-8021-4033-5. https://books.google.com/books?id=i_h8pgdN4cgC. Läst 25 juni 2020.
- ^ Kalashikam, R. R.; Battula, K. K.; Kirlampalli, V.; Friedman, J. M.; Nappanveettil, G. (2013). ”Obese Locus in WNIN/Obese Rat Maps on Chromosome 5 Upstream of Leptin Receptor”. PLOS ONE 8 (10): sid. 10. doi:10.1371/journal.pone.0077679. PMID 24204914. Bibcode: 2013PLoSO...877679K.
- ^ Giridharan, N V (1998). ”Animal models of obesity & their usefulness in molecular approach to obesity.”. Indian J Med Res 108: sid. 225–42. PMID 9863278.
- ^ Sinha, Jitendra Kumar; Ghosh, Shampa; Swain, Umakanta; Giridharan, Nappan Veethil; Raghunath, Manchala (2014). ”Increased macromolecular damage due to oxidative stress in the neocortex and hippocampus of WNIN/Ob, a novel rat model of premature aging”. Neuroscience 269: sid. 256–64. doi:10.1016/j.neuroscience.2014.03.040. PMID 24709042.
- ^ ”Jeffrey Friedman, on season 14 , episode 1” (på engelska). Scientific American Frontiers. PBS. 2004. Arkiverad från originalet den 2006. https://web.archive.org/web/20060000000000/http://www.pbs.org/saf/1401.
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör Jeffrey Friedman.
Bilder & media- Jeffrey Friedman på Kungliga Vetenskapsakademiens webbplats
|