Гай Целій Кальд (консул 94 року до н. е.)
Гай Целій Кальд | |
---|---|
лат. Gaius Coelius Caldus | |
![]() | |
Народився | 2 століття до н. е. або 140 до н. е.[1] Стародавній Рим |
Помер | 1 століття до н. е. невідомо |
Країна | Стародавній Рим |
Діяльність | давньоримський політик, давньоримський військовий |
Знання мов | латина |
Суспільний стан | Homo novus[1] |
Посада | народний трибун, давньоримський сенатор[d][2], консул[2] і triumvir monetalisd[1] |
Конфесія | давньоримська релігія |
Батько | невідомо |
Мати | невідомо |
У шлюбі з | невідомо |
Діти | Гай Целій Кальд і Lucius Coelius Caldusd |
Гай Целій Кальд (140 — після 94 р. до н. е.) — політичний, державний та військовий діяч Римської республіки, консул 94 року до н. е.
Життєпис
Походив з плебейського роду Целієв. Син Гая Целія Кальда.
У 107 році до н. е. його обрано народним трибуном. Притягнув до народного суду у звинуваченні у зраді Гая Попілія Лената, який уклав договір з кельтським племенем гельветів—тігурінів, зрештою Кальд домігся його засудження, для чого провів закон про таємне голосування у судах про державну зраду. У 104 році до н. е. став монетарієм. У цьому ж році був суддею у цивільному позові проти поета Луцилія, але відмовив у позові.
У 99 році до н. е. став претором, а у 98 році до н.е. пропретором у Ближній Іспанії. Наприкінці 97 року до н. е. був свідком у суді проти Марка Антонія в справі щодо підкупу виборців. У 94 році до н. е. Гая Целія обрано консулом разом з Луцієм Доміцієм Агенобарбом. Після цього у 93—87 роках до н.е. був проконсулом провінції Нарбонська Галлія. Під час своєї каденції Кальд переміг лігурійське плем'я салувієв.
Родина
- Гай Целій Кальд, претор 70 року до н.е.
- Луцій Целій Кальд, септемвір епулон у 81—61 роках до н.е.
Джерела
- William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I, p. 561. (англ.)
- Fasti Cap. Degrassi 54 f.; 129; 478 f. (лат.)
- п
- о
- р
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Vexilloid_of_the_Roman_Empire.svg/50px-Vexilloid_of_the_Roman_Empire.svg.png)
- ↑ а б в Digital Prosopography of the Roman Republicd:Track:Q100166489
- ↑ а б Thomas Robert Shannon Broughton The Magistrates of the Roman Republic — Society for Classical Studies, 1951. — ISBN 0-89130-812-1, 0-89130-811-3d:Track:Q31350139d:Track:Q980809d:Track:Q466021