298-ма піхотна дивізія (Третій Рейх)
298-ма піхотна дивізія (Третій Рейх) 298. Infanterie-Division | |
---|---|
![]() Емблема 298-ї піхотної дивізії Вермахту | |
На службі | 6 лютого 1940 — 30 березня 1943 |
Країна | ![]() |
Належність | ![]() |
Вид | ![]() |
Роль | піхота |
Чисельність | піхотна дивізія |
У складі | Див. Командування |
Гарнізон/Штаб | Нойгаммер |
Війни/битви | Друга світова війна
|
Командування | |
Визначні командувачі | генерал-лейтенант Вальтер Гресснер |
298-ма піхотна дивізія (Третій Рейх) (нім. 298. Infanterie-Division) — піхотна дивізія Вермахту за часів Другої світової війни. Дивізія билася на Західному фронті у Французькій та Бельгійській кампаніях й на Східному фронті на південному фланзі німецько-радянського фронту. 30 березня 1943 розформована через великі втрати в 3-ій Харківській битві.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/Ritirata_StuG.jpg/280px-Ritirata_StuG.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fd/Ritirata2.jpg/280px-Ritirata2.jpg)
Історія
298-ма піхотна дивізія розпочала формування 6 лютого 1940 на базі військового навчального центру (нім. Truppenübungsplatz) в сілезькому містечку Нойгаммер (сучасне польське містечко Сьвентошув) у 8-му військовому окрузі (нім. Wehrkreis VIII) під час 8-ї хвилі мобілізації Вермахту. Полки дивізії формувалися на базі підрозділів 7-ї, 8-ї та 28-ї піхотних дивізій.
З початком Французької кампанії 298-ма дивізія перекинута на Західний фронт у район Штадткілля. З 22 травня 1940 брала активну участь у Бельгійській кампанії, вела бої на півдні країни за населені пункти Сен-Віт, Ла Рош-ан-Арден, Лібен, Палізель.
Надалі просувається разом з військами XVII-го армійського корпусу в напрямку Ліар-Монкорне-Шарлевіль. Бої за Розуа-сюр-Серр, Нізі-ле-Конт, Нефшатель-сюр-Ен і далі за бургундські міста Пуї-ан-Осуа, Молуа, Брикон, Арне-ле-Дюк. Капітуляцію Франції німецькі війська під командуванням генерала В.Грасснера зустріли біля Отена.
Вже 2 липня 1940 дивізія передислокована на східний напрямок і незабаром зосередилася у Східній Померанії в районі Дамніц-Тарнуф.
Протягом літа 1940-весни 1941 військові формування 298-ї піхотної дивізії проводили інтенсивне навчання на території Третього Рейху та Генеральної губернії, коли 16 червня 1941 були виведені у вихідні райони для наступу за планом операції «Барбаросса» в район Стрижів-Морочин-Копилоф поздовж прикордонної річки Буг.
22 червня 1941 піхотна дивізія в складі XVII-го армійського корпусу вторгнулася на територію Західної України і просуваючись в напрямку Володимир-Волинський-Торчин-Луцьк, билася з формуваннями Південно-Західного фронту Червоної армії, що відступали.
Бої за Костопіль, Новоград-Волинський, Нову Ушицю, за опанування столицею України — Києвом. Війська дивізії форсували Дніпро, згодом Десну і брали участь в оточенні основних сил Південно-Західного фронту генерала Кирпоноса під Києвом. З жовтня 1941 298-ма дивізія виведена у другий ешелон наступаючих військ Вермахту, і просувається в бік Полтави, Карлівки, Краснограду.
Веде бої з радянськими військами у районі Верхня Орілька, Олексіївка, Асіївка, Гусарівка.
З листопада переходить до оборони позицій поздовж річки Донець поблизу Балаклеї. Взимку-весною 1941—1942 оборонні бої на південному фланзі німецько-радянського фронту. У травні бере участь у контрнаступі військ Вермахту під Харковом та розгромі військ маршала Тимошенко, з червня дивізія переходить за планом операції «Блау» у повномасштабний наступ і просувається в напрямку Слов'янськ-Матвіїв Курган-Самбек-Таганрог.
Підрозділи дивізії б'ються на Північному Кавказі, у грудні 1942 перекинуті на північ до Богучара, Куп'янська, Черткова, Старобільська. Німецькі формування билися під час наступу радянських військ під Харковом, залучалися до проведення контрудару. Згодом через значні втрати у живій силі та техніки відведені в тил до Кременчука.
30 березня 1943 дивізія розформована, а рештки частин передані на доукомплектування 79-ї, 387-ї та 389-ї піхотних дивізій.
Райони бойових дій
- Німеччина (лютий — травень 1940);
- Бельгія, Франція (травень — липень 1940);
- Німеччина, Генеральна губернія (липень 1940 — червень 1941);
- СРСР (південний напрямок) (червень 1941 — березень 1944).
Командування
Командири
- генерал-майор, з 1 жовтня 1941 генерал-лейтенант Вальтер Гресснер (нім. Walther Gräßner) (6 лютого 1940 — 1 січня 1942);
- оберст, з 1 лютого 1942 генерал-майор Арнольд Шелінскі (нім. Arnold Szelinski) (1 січня — 27 грудня 1942);
- генерал-майор Герберт Міхеліс (нім. Herbert Michälis) (27 грудня 1942 — 30 березня 1943).
Підпорядкованість
Час | Корпус | Армія | Група армій (округ) | Штаб |
---|---|---|---|---|
1940 | ||||
червень | z. Vfg. | 12-та армія | Група армій «A» | Ена |
липень | XVII-й ак | 18-та армія | — | Польща |
вересень | XVII-й ак | 12-та армія | Група армій «B» | Польща |
1941 | ||||
січень | XVII-й ак | 17-та армія | Група армій «B» | Польща |
травень | XVII-й ак | 6-та армія | Група армій «A» | Польща |
червень | XVII-й ак | 6-та армія | Група армій «Південь» | Грубешів |
листопад | LII-й ак | 17-та армія | Група армій «Південь» | Ізюм |
1942 | ||||
січень | XXXXIV-й ак | 17-та армія | Група армій «Південь» | Ізюм |
лютий | XI-й ак | 6-та армія | Армійська група фон Клейст | Лозова |
червень | XIV-й тк | — | Група армій «Південь» | Харків |
липень | група Ферстера | група Вітерсхейма | Група армій «Південь» | закрут Дону |
серпень | 1-й румунський армійський корпус | 17-та армія | Група армій «A» | закрут Дону |
вересень | z. Vfg. | Група армій «B» | закрут Дону | |
жовтень | z. Vfg. | 8-ма італійська А | Група армій «B» | закрут Дону |
листопад | ІІ-й італійський ак | 8-ма італійська армія | Група армій «B» | Богачев |
грудень | XXXV-й італійський ак | 8-ма італійська армія | Група армій «B» | Богачев |
1943 | ||||
січень | z. Vfg. | 8-ма італійська армія | Група армій «B» | Чертково |
лютий | z. Vfg. | Армійська група «Ланц» | Група армій «B» | Чертково |
Склад
1942[1] |
---|
525-й піхотний полк |
526-й піхотний полк |
527-й піхотний полк |
298-й артилерійський полк |
298-й інженерний батальйон |
298-й розвідувальний батальйон |
298-ме дивізійне управління постачання |
Нагороджені дивізії
- Нагороджені дивізії[2]
![]() | Кавалери Золотого Німецького Хреста | 19 |
![]() | Кавалери Лицарського хреста Залізного хреста з Дубовим листям | 1 (№ 218 командир II-го батальйону 525-го гренадерського полку, гауптман резерву Генріх Шюлер — 02.04.1943) |
![]() | Кавалери Лицарського хреста Залізного хреста | 7 |
![]() | Кавалери Почесної відзнаки сухопутних військ «Почесна застібка на орденську стрічку для Сухопутних військ» | 6 |
- Нагороджені Сертифікатом Пошани Головнокомандувача Сухопутних військ (2)
Див. також
- Краснодарська операція
- Німецька окупація Харкова
- Донбаська операція (1941)
- Райхскомісаріат Кавказ
- Операція «Зірка»
Посилання
- (нім.)
- 298. INFANTERIE-DIVISION. на axishistory.com. Архів оригіналу за 23 вересня 2015. Процитовано 14 грудня 2014. (англ.)
- 298.Infanterie-Division. на feldgrau.com. Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 14 грудня 2014. (англ.)
- 298. Infanterie-Division. на okh.it. Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 14 грудня 2014. (італ.)
- 298. INFANTERIE-DIVISION — UNIT HISTORY [Архівовано 23 червня 2016 у Wayback Machine.]
- 298.Infanterie-Division [Архівовано 23 вересня 2015 у Wayback Machine.]
Література
- Tessin, Georg (1979). Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen SS im Zweiten Weltkrieg 1939—1945, Band 7: Die Landstreitkräfte. Nr. 131—200. 2. Auflage. Osnabrück. ISBN 3-7648-1173-0.
- Burkhard Müller-Hillebrand: Das Heer 1933—1945. Entwicklung des organisatorischen Aufbaues. Vol.III: Der Zweifrontenkrieg. Das Heer vom Beginn des Feldzuges gegen die Sowjetunion bis zum Kriegsende. Mittler: Frankfurt am Main 1969, p. 286.
- Samuel W. Mitcham. German Order of Battle, 291st 999th Infantry Divisions, Named Infantry Divisions, and Special Divisions in WWII. — Paderborn : Stackpole Books, 2007. — Т. 1. — 400 с. — (Stackpole military history series) — ISBN 0-8117-3416-1. (англ.)
- 200th through 370th German Infantry, Security, and Panzer Grenadier Divisions. Organizations and Histories 1939—1945 [Архівовано 10 лютого 2014 у Wayback Machine.] (PDF; 461 kB), Nafziger Collection, Combined Armed Research Library.
Примітки
- ↑ 298. Infanterie-Division. Архів оригіналу за 30 вересня 2015. Процитовано 14 грудня 2014.
- ↑ Holders of high awards [Архівовано 23 вересня 2015 у Wayback Machine.] (англ.)
|