Cru
![]() | |
Оригінальна назва | англ. Campus Crusade for Christ |
---|---|
Дата заснування | 1951 |
Тип | неприбуткова організація |
Мета діяльності | розвиток студентського руху, спорту, сімейної культури, молодіжної культури та багато ін. |
Засновники | Білл Брайт і Vonette Zachary Brightd |
Голова | Стів Селлерс |
Кількість членів | 25 000 співробітників |
Адреса | Орландо, Флорида, США |
Офіційний сайт | cru.org |
![]() | |
![]() |
Cru (відома до 2011 року як «Campus Crusade for Christ»[1]) — міжнародна християнська міжконфесійна організація, яка станом на 2020 рік діє в 190 країнах світу та нараховує нині 25 000 співробітників та 225 000 волонтерів по світу[2].
На початку організація була заснована для студентів Каліфорнійського університету в Лос Анджелесі[3][4]. Нині Cru розширила свою діяльність, включивши в неї розвиток професіоналів в низці сфер, спортсменів та учнів старших класів.
Штаб-квартира розташована у Флориді в місті Орландо. З 2020 року організацію очолює Стів Селлерс[2].
Історія
Campus Crusade for Christ був заснований у 1951 році в Каліфорнійському університеті в Лос-Анджелесі подружньою парою Біллом та Вонетт Закарі Брайт[en][en] як служіння для студентів університету. На Білла вплинула проповідь видатного американського євангелиста Біллі Грема. Залишивши навчання у Фуллерівській теологічній семінарії, Брайт розпочав Campus Crusade у кампусі UCLA[5][6].
До 1952 року в Campus Crusade стало 250 студентів Каліфорнійського університету в Лос-Анджелесі, включаючи майбутнього кіноактора Рейфера Джонсона[7]. У 1953 році Campus Crusade орендувала крихітний офіс на Вествуд-Авеню в Лос-Анджелесі, який служив штаб-квартирою організації до 1960-х років[8].
Згідно оцінки історика Джона Тернера, Campus Crusade мав консервативну євангельську та антикомуністичну спрямованість[9], але, починаючи з кінця 1980-х років перейшов на суспільну практичну теологію — яка повинна відповідати на потреби суспільства і цим служити як і Богу, так і людям[10] (в дусі діяльності та ідей таких християн як Мартін Лютер Кінг або Дітріх Бонхьоффер).
Після збору коштів Campus Crusade відкрив штаб-квартиру в Arrowhead Springs[en][en], в Arrowhead Springs Hotel. Цей заклад був обладнаний кількома гуртожитками для розміщення тисяч студентів[11]. У середині 1960-х років швидке розширення Campus Crusade призвело до створення окремих закордонних, мирянських і спортивних служінь[12].
У 1991 році Campus Crusade переніс свою всесвітню штаб-квартиру з містечка Ерроухед-Спрінгс, штат Каліфорнія до м. Орландо, штат Флорида[13].
У 2000 році Білл Брайт призначив Стіва Дугласа, виконавчого віце-президента та директора міністерств США, своїм наступником. Дуглас став президентом Campus Crusade у серпні 2001 року[14][15]. 19 липня 2011 року було оголошено, що Campus Crusade for Christ у Сполучених Штатах змінює свою назву на Cru, щоб подолати існуючі бар’єри та уявлення, властиві оригінальній назві, особливо серед мусульманських громад[16].
У 2011 році The New York Times повідомив, що Cru має 25 000 співробітників у 191 країні[16].
У квітні 2020 року Стів Дуглас оголосив, що через проблеми зі здоров'ям він покине свою посаду президента. 2 вересня 2020 року Cru оголосив, що Стів Селлерс, виконавчий віце-президент і національний директор США, замінить Стіва Дугласа на посаді президента на початку жовтня[17].
Політична позиція
Campus Crusade в 1960-х роках активно виступав за проліво-ліберальні наративи з акцентом на демократії[18]. Історик Тернер стверджує, що Campus Crusade протягом 1970-х років прагнув стати більш «соціально обізнаним» та соціально егалітарним, залучаючи більше афроамериканських спікерів і делегатів[19].
Сфери служіння та впливу
Студентський рух
Мета руху — вплив на студентів, визначення або формування їх світогляду та соціально-культурного розвитку, знайомство з сучасним позиціонуванням християнського світогляду.
Сімейне служіння
Сімейне служіння здійснюється з метою розвитку відповідальності в сімейних людей та розвитку інституту сім'ї на основі християнських цінностей:
- проведення сімейних конференцій;
- проведення груп по вивченню Біблії;
- виявлення і навчання лідерів сімейного служіння.
Спортивне служіння
Cru організовує різноманітні спортивні заходи та спортивні проекти[20][21].
Навчальні заклади
Незважаючи на невдалу спробу в 1980-х роках створити «Міжнародний християнський вищий університет» у Сан-Дієго, Campus Crusade керує кількома теологічними коледжами за кордоном. У 1998 році Campus Crusade почав керувати Королівським коледжем[en][en], християнською школою в Нью-Йорку[22].
Християнське посольство
Християнське посольство — організація політиків і дипломатів[23].
Cru в світі
Рух швидко поширився в світі протягом другої половини XX століття:
- В Нігерії, завдяки студенту, з цієї країни, Ідову Джонсону, який в 1954 році приєднався до руху, навчаючись в Університеті Каліфорнії, пізніше повернувся на батьківщину, в свій перший університет та зініціював осередок Cru там[24].
- В Південній Кореї (1958), завдяки доктору Джуну Гон Кіму, який став першим закордонним співробітником Cru[24].
- Пакистан. Пакистанський студент Фуллерівської семінарії Кундан Массі заснував перший відділ Campus Crusade у Пакистані[24].
- Японія. У 1961 році Білл і Вонетт Брайт взяли участь у публічному заході World Vision в Tokyo crusade і використали це як можливість розширити охоплення Campus Crusade в Японії[24].
- Велика Британія, протягом першої половини 1960-х[25].
- Канада, 1967[26].
- Австралія, 1967[27].
- Філіппіни, 1968[28].
Фактично, осередки Cru поширені в усіх країнах Європи (окрім карликових держав), у країнах Північної Америки, деяких державах Азії, Латинської Америки, Африки та Океанії.
Cru в Україні
Див. Campus Ukraine
В Україні перший осередок відкрито 1991 року[29].
Станом на 2022 рік українська місія налічує понад 70 співробітників у великих містах України. У зв'язку з російським вторгненням в Україну в 2022 році, «Кемпус» функціонує в чотирьох містах: два осередки в Києві, по одному у Львові та Івано-Франківську (осередки в Харкові, Дніпрі та, формально, в Одесі — тимчасово призупинені).
Джерела та література
- ↑ Goodstein, Laurie (21 липня 2011). Campus Crusade for Christ Is Renamed. The New York Times (амер.). ISSN 0362-4331. Процитовано 21 березня 2023.
Кемпус Крусейд змінив назву на абревіатуру Cru, щоб уникнути непорозуміння з "хрестовим походом" через зміну історичного контексту
- ↑ а б Yoo, Jin (14 вересня 2020). Steve Sellers as New President for Cru/Campus Crusade for Christ International. Christianity Daily - Your Source for Christian News & Inspiration. Процитовано 21 березня 2023.
- ↑ Krapohl, Robert H.; Lippy, Charles H. (1999). The Evangelicals: A Historical, Thematic, and Biographical Guide. Santa Barbara, California: Greenwood Publishing Group, p. 221. ISBN 9780313301032.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 43–46. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 17–39. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ Internet Archive (2007). The complete idiot's guide to evangelical Christianity. Alpha Books. с. p. 243. ISBN 978-1-59257-586-2.
{{cite book}}
:|page=
має зайвий текст (довідка) - ↑ «1951–1959». Cru. Архів оригіналу за 5 липня 2018. Процитовано 21 березня 2023.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, p. 49. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 41–45, 63–65. ISBN 978-0-8078-3185-4
- ↑ Bill Bright & Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America | WorldCat.org. www.worldcat.org (англ.). с. 162. Процитовано 21 березня 2023.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 112–117. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, p. 134. ISBN 978-0-8078-3185-4
- ↑ «1990–1999». Cru. Архів оригіналу за 8 липня 2018. Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ Zoba, Wendy Murray (01.10.2001). Bright Unto the End. ChristianityToday.com (англ.). Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ «2000 – теперішній час». Cru. Архів оригіналу за 8 липня 2018. Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ а б Goodstein, Laurie (21 липня 2011). Campus Crusade for Christ Is Renamed. The New York Times (амер.). ISSN 0362-4331. Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ CRU/Campus Crusade for Christ Names New President – MinistryWatch (амер.). Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 126–129. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 144–145. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ Super Bowl Breakfast. web.archive.org. 30 січня 2016. Архів оригіналу за 30 січня 2016. Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ 2023 Super Bowl Breakfast (амер.). Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, pp. 203–208. ISBN 978-0-8078-3185-4
- ↑ Тернер, Джон Г. (2008). Білл Брайт і Кампус Хрестовий похід за Христа: відновлення євангелізму в післявоєнній Америці . Чапел-Гілл, Північна Кароліна: Преса Університету Північної Кароліни, p. 162. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ а б в г Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, p. 94–95. ISBN 978-0-8078-3185-4.
- ↑ "1960–1969". Cru. Архів оригіналу за 27 червня 2018. Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ Our History. Power to Change Ministries (амер.). Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ Statement of Faith. Power to Change Ministries (амер.). Процитовано 22 березня 2023.
- ↑ Turner, John G. (2008). Bill Bright and Campus Crusade for Christ : the renewal of evangelicalism in postwar America. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press, p. 151. ISBN 978-0-8078-3185-4
- ↑ Ukraine for Christ (ru-RU) . Процитовано 21 березня 2023.
Посилання
- Cru International [Архівовано 29 травня 2010 у Wayback Machine.] (англ.)
|