De Havilland Hornet
De Havilland Hornet | |
---|---|
![]() | |
Призначення: | Винищувач |
Перший політ: | 28 липня 1944 |
Прийнятий на озброєння: | 1946 |
Знятий з озброєння: | 1956 |
На озброєнні у: | ![]() |
Розробник: | De Havillandd |
Виробник: | ![]() |
Всього збудовано: | 383 |
Конструктор: | Джеффрі де Гевіленд |
Екіпаж: | 2 особи |
Максимальна швидкість (МШ): | 760 км/год |
Дальність польоту з ППБ: | 2414 км |
Практична стеля: | 11 430 м |
Довжина: | 11,18 м |
Висота: | 4,32 м |
Розмах крила: | 13,72 м |
Площа крила: | 33,54 м² |
Порожній: | 5842 кг |
Максимальна злітна: | 9480 кг |
Двигуни: | 2 × Rolls-Royce Merlin 133/134 |
Тяга (потужність): | 2 × 2030 к. с. (1514 кВт) |
Гарматне озброєння: | 4 × 20-мм авіаційні гармати Hispano-Suiza HS.404 |
Підвісне озброєння: | 8 × 27 кг ракет |
![]() |
Де Хевілленд Горнет (англ. De Havilland Hornet) — британський двомоторний винищувач створений на базі De Havilland Mosquito. «Горнет» розроблявся компанією de Havilland в другій половині Другої світової війни з власної ініціативи, і зрештою був прийнятий на озброєння. Проте серійні машини були готові вже після закінчення війни і «Горнет» використовувався тільки в колоніальних війнах Британії, зокрема під час війни в Малайї.
Історія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1b/De_Havilland_Hornet_prototype.jpg/200px-De_Havilland_Hornet_prototype.jpg)
Хоча восени 1941 року виробничі потужності de Havilland були зайняті виробництвом De Havilland Mosquito, і деяких менших моделей, інженерний відділ не був настільки завантажений і міг розробляти дизайни нових літаків. В результаті такої незайнятості були розроблені попередні дизайни літаків DH.101, Vampire, а з листопада 1942 року почались роботи над двомоторним ескортним винищувачем під позначенням DH.103 для використання проти Японії в Південно-східній Азії і Океанії. Проєкт будувався на основі нових, значно вужчих, двигунах Rolls-Royce Merlin в максимально обтічних капотах і в результаті був прийнятий міністерством авіації, а також під нього було видано специфікацію F.12/43.
Перший прототип DH.103 піднявся в повітря 28 липня 1944 року, за ним був готовий другий, який був пристосований для підвіски додаткових паливних баків і бомб під крилами. В результаті випробувань літак був прийнятий на озброєння під позначенням «Горнет F.1» (англ. Hornet F.1), і на початку 1945 року було зроблено замовлення на виготовлення 60 машин.
На озброєння Королівських ВПС «Горнети» надійшли тільки в березні 1946 року, коли ними почала оснащуватись 64-а ескадрилья. Загалом «Горнетами» було оснащено чотири ескадрильї на Британських островах і ще три на Близькому сході.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/DH.103_Sea_Hornet_NF.21_VW967_BY-424_Stretton_25.06.55_edited-2.jpg/200px-DH.103_Sea_Hornet_NF.21_VW967_BY-424_Stretton_25.06.55_edited-2.jpg)
Після виготовлення першої партії з 60 літаків, в дизайн були внесені зміни: розмір баків зріс з 1637 літрів до 2455, а також збільшено горизонтальні хвостові поверхні. Ця модифікація отримала позначення F.3. Остання партія літаків виготовлялась в вигляді винищувача-розвідника з передбаченими камерами і отримала позначення RF.4.
Окрім ВПС літаками зацікавився флот, який саме шукав потенційний палубний винищувач для використання на Близькому сході. Тому ще в 1944 році три F.1 було перероблено для використання на авіаносцях. Літак отримав складні крила, гальмівний гак, пристосування для катапульти і морський радар. Перший з цих літаків піднявся в повітря (з сухопутної бази) 19 квітня 1945 року, а третій прототип вже проходив випробування на борту авіаносця «Оушн». Результати випробувань виявились успішними і літак був запущений в серійне виробництво під специфікацією N.5/44 і військовим позначенням «Cі Горнет F Mk.20» (англ. Sea Hornet F Mk.20). На його основі також було створено двомісний нічний винищувач NF.21.[1]
Тактико-технічні характеристики
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/De_Havilland_Sea_Hornet_NF21_3-view_silhouette.jpg/300px-De_Havilland_Sea_Hornet_NF21_3-view_silhouette.jpg)
Дані з Consice Guide to British Aircraft of World War II[1]
Технічні характеристики
- Екіпаж: 1 особа
- Довжина: 11,18 м
- Висота: 4,32 м
- Розмах крила: 13,72 м
- Площа крила: 33,54 м²
- Маса порожнього: 5842 кг
- Максимальна злітна маса: 9480 кг
- Двигуни: 2 × Rolls-Royce Merlin 133/134
- Потужність: 2 × 2030 к. с. (1514 кВт)
Льотні характеристики
- Максимальна швидкість: 760 км/год на 6705 м.
- Дальність польоту: 2414 км (з підвісними паливними баками)
- Практична стеля: 11 430 м
Озброєння
- Стрілецьке:
- 4 × 20-мм гармати в носі літака
- Підвісне:
- 8 × 27 кг некерованих ракет або
- 907 кг бомб
Література
- Monday, Devid. Consice Guide to British Aircraft of World War II. — London : Airspace Publishing Ltd, 1984. — 240 с. — ISBN 0600349675. (англ.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: De Havilland Hornet
Примітки
- ↑ а б Monday, 1984, с. 85.
|
- п
- о
- р
виробника
- Біплан №1
- Біплан №2
- DH.1
- DH.2
- DH.3
- DH.4
- DH.5
- DH.6
- DH.9 / DH.9A / DH.9C
- DH.10
- DH.11
- DH.12
- DH.14
- DH.15
- DH.16
- DH.17
- DH.18
- DH.19
- DH.20
- DH.21
- DH.22
- DH.23
- DH.24
- DH.25
- DH.26
- DH.27
- DH.28
- DH.29
- DH.30
- DH.31
- DH.32
- DH.33
- DH.34
- DH.35
- DH.36
- DH.37
- DH.38
- DH.39
- DH.40
- DH.41
- DH.42
- DH.43
- DH.44
- DH.45
- DH.46
- DH.47
- DH.48
- DH.49
- DH.50
- DH.51
- DH.52
- DH.53
- DH.54
- DH.55
- DH.56
- DH.57
- DH.58
- DH.59
- DH.60
- DH.61
- DH.62
- DH.63
- DH.64
- DH.65
- DH.66
- DH.67
- DH.68
- DH.69
- DH.70
- DH.71
- DH.72
- DH.73
- DH.74
- DH.75
- DH.76
- DH.77
- DH.78
- DH.79
- DH.80
- DH.81
- DH.82
- DH.83
- DH.84
- DH.85
- DH.86
- DH.87
- DH.88
- DH.89
- DH.90
- DH.91
- DH.92
- DH.93
- DH.94
- DH.95
- DH.96
- DH.97
- DH.98
- DH.99
- DH.100
- DH.101
- DH.102
- DH.103
- DH.104
- DH.105
- DH.106
- DH.108
- DH.110
- DH.112
- DH.113
- DH.114
- DH.115
- DH.116
- DH.118
- DH.119
- DH.120
- DH.121
- DH.122
- DH.123
- DH.125
- DH.126
Винищувачі | |
---|---|
Бомбардувальники | |
Пасажирські |
|
Спортивні |
|
Навчальні |
|
Гоночні |
|
- T.K.1
- T.K.2
- T.K.4
- T.K.5