Alan Watts
![]() | Ebben a szócikkben a japán nevek magyaros átírásban és keleti névsorrendben szerepelnek. |
Alan Watts | |
![]() | |
Született | 1915. január 15. Chislehurst, Egyesült Királyság |
Elhunyt | 1973. november 16. Mount Tamalpais, California, Egyesült Államok |
Állampolgársága | |
Gyermekei | Mark Watts |
Foglalkozása | |
Iskolái |
|
Filozófusi pályafutása | |
Az adatok megjelenítéséhez kattints a cím mellett található „[kinyit]” hivatkozásra. | |
Iskola/Irányzat | Zen, Hinduizmus, Taoizmus, Kereszténység |
Akik hatottak rá | Christmas Humphreys, Ruth Fuller Sasaki, Szuzuki Sunrjú, Timothy Leary, Carl Jung, Joseph Campbell, John Cage, Jean Burden, Ananda Coomaraswamy, Dzsiddu Krisnamúrti, Marshall McLuhan, Robert Theobald |
Fontosabb művei | The Way of Zen |
![]() | |
Alan Watts aláírása | |
![]() A Wikiforrásban további forrásszövegek találhatók Alan Watts témában. | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Alan Watts témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Alan Wilson Watts (1915. január 15. – 1973. november 16.) angol származású filozófus, író, a keleti filozófiák és életfelfogás Nyugaton való terjesztéséről vált híressé.
Élete
Fiatalkora
Középosztálybeli családba született Chislehurstben. Apja a Michelin gumigyár londoni irodájában volt megbízott, anyja a háztartást vezette otthon. Misszionárius anyai nagyapja révén erős vallási befolyás hatott rá egészen fiatal korától. Számos alkalommal töltött huzamosabb időt Franciaországban, ahol megismerkedett a buddhizmus iránt érdeklődő, epikureista Francis Croshaw-val. Watts úgy érezte, hogy döntenie kell a buddhizmus, illetve a kereszténység közt. Az előbbit választotta, majd Londonban belépett a Teozófiai Társulat által létrehozott helyi buddhista közösségbe. Az itt eltöltött évek alatt sajátította el a meditáció számos típusát. A canterburyi King’s Schoolban folytatta felsőoktatási tanulmányait, majd ösztöndíjat nyert az Oxfordi Egyetemre.[2] Számos könyvet olvasott filozófia, történelem, pszichológia és keleti bölcsességek témában. Monica Furlong szerint Watts számos téren jeleskedett, így polihisztorként is lehet rá tekinteni.[3] 21 évesen, 1936-ban részt vett a Londoni Egyetemen megtartott Vallások Világkongresszusán, ahol először találkozhatott az általa tisztelt Szuzuki Sunrjúval (鈴木 俊隆, nyugaton Shunryu Suzuki).
Pályája
Watts az 1930-as években kezdett igazán érdeklődést mutatni a zen buddhizmus iránt. Első kötetét 1936-ban Spirit of Zen (A zen szelleme) címmel adta ki. Két évtizeddel később a Zen útja című könyvében kijelentette, hogy nem tartja nagyra ezt a művét, mert úgy gondolja, nem volt elég tudományos és csak a Szuzuki korábbi munkásságaiban leírtakat népszerűsítette.
1938-ban elvette Eleanor Everettet, akinek az anyja Ruth Fuller Everett egy New York-i zen buddhista körben mozgott. Innen ismerte meg mesterét, Szokei-an Szaszakit, aki később nem hivatalosan a tanítója lett. Ebben az évben Amerikába költözött feleségével, majd 1943-ban megkapta az állampolgárságot is.[4]
A zen tréningjét abbahagyta Szaszakival, mert nem volt megelégedve a tanítási módszerével. Ezek után a Seabury-Western Theology Seminary nevezetű papneveldéhez csatlakozott, ahol keresztény iratokat tanulmányozott, a keresztény egyház történelméről és teológiáról tanult. 1945-ben episzkopális pap lett belőle, azonban mivel úgy gondolta, hogy az egész egyház túlságosan szabályokhoz kötött, és ezt nem tudta össze egyeztetni buddhista nézeteivel, 1950-ben kilépett.
1951-ben Kaliforniába költözött, ahol az Ázsiai Tanulmányok Amerikai Akadémiájához csatlakozott. 1951-től 1957-ig oktatott itt, illetve adminisztrátorként dolgozott az akadémiának. Munkatársa Haszegava Szaburó(wd) (1906–1957) bevezette a kínai kalligráfia, illetve a japán hagyományok világába.
1953-ban a Pacifica rádióállomáson heti rendszerességgel beszélgetéseket készített. Egészen 1962-ig futott a műsora, és a közel tíz év alatt számos hallgató megismerhette Wattsot. Olyannyira híres és kedvelt lett, hogy számos rádió még ma is közvetíti ezeket a felvételeket.[5] 1957-ben jelent meg leghíresebb könyve, a Zen útja. A műben főleg filozófiailag és történelmileg közelíti meg a zent, illetve kínai és indiai filozófiák segítségével próbálja megértetni az olvasóval. Magas példányszámban kelt el, így is növelve Watts népszerűségét szerte a világon.[forrás?]
1958-ban Európába utazott, ahol Carl Jung pszichiáterrel és Karlfried Graf Dürckheim(wd) pszichoterapeutával is személyesen találkozott.[6]
Miután visszatért az Egyesült Államokba, a KQED tévécsatorna számára felvett két évadot az Eastern Wisdom and Modern Life (1959–60) című műsorból.
1958-ban alkalma adódott kipróbálni a meszkalint Oscar Janiger(wd) egyetemi professzor kísérletei kapcsán. Később LSD-t fogyasztott többször is a Keith S. Ditman, Sterling Bunnell, Jr., Michael Agron által vezetett kísérletek keretein belül. A marihuánát is kipróbálta, amiről azt állította, hogy hasznos szer, mert az idő lelassulásának az érzetét kelti. Az 1960-as években írt műveiben gyakran említi ezeket az élményeit.
Halála
1973 októberében visszatért Druid Heightsban lévő lakásába. Barátai aggodalmukat fejezték ki túlzott alkoholfogyasztása miatt.[7] Bizonyos források szerint szívgyógyszeres kezelés alatt is állt.[8] 1973. november 16-án álmában hunyt el szívelégtelenségben. Testét elhamvasztották, hamvait szétszórták Druid Heights és a Green Gulch-kolostor közelében.
Magyarul
- Tao: az áramlás útja; közrem. Al Chung-liang Huang, ford., előszó Bakos József; Orient Press, Bp., 1990
- Az ufo-kérdés. Rejtélyes égi járművek; ford. Greguss Ferenc; Édesvíz, Bp., 1996
- A zen útja; ford. Kepes János; Polgár, Bp., 1997
- A bizonytalanság bölcsessége; ford. Magyar László András; Édesvíz, Bp., 1999
- A könyv. Az önmagunk megismerését tiltó taburól; ford. Holló Imola Dalma; Cartaphilus, Bp., 2004
- Mítosz és rítus a kereszténységben, ford. Umenhoffer István; Polaris, Bp., 2020
- A bizonytalanság bölcsessége. Üzenet szorongással teli korunknak; ford. Magyar László András; Ursus Libris, Bp., 2022
Jegyzetek
- ↑ LIBRIS, 2011. október 12. (Hozzáférés: 2018. augusztus 24.)
- ↑ Watts, Alan W. 1973, p. 102
- ↑ Zen Effects: The Life of Alan Watts, by Monica Furlong, p. 22
- ↑ http://www.encyclopedia.com/topic/Alan_Watts.aspx
- ↑ Archivált másolat. [2016. május 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. május 4.)
- ↑ Watts, Alan W. 1973, p. 321.
- ↑ Zen Effects: The Life of Alan Watts, by Monica Furlong
- ↑ http://query.nytimes.com/gst/abstract.html?res=9806E6D91731E63BBC4F52DFB7678388669EDE
Források
- Aitken, Robert. Original Dwelling Place. Counterpoint. Washington, D.C. 1997. ISBN 1-887178-41-4 (paperback)
- Charters, Ann (ed.). The Portable Beat Reader. Penguin Books. New York. 1992. ISBN 0-670-83885-3 (hard cover); ISBN 0-14-015102-8 (paperback)
- Furlong, Monica, Zen Effects: The Life of Alan Watts Houghton Mifflin. New York. 1986 ISBN 0-395-45392-5, Skylight Paths 2001 edition of the biography, with new foreword by author: ISBN 1-893361-32-2
- Gidlow, Elsa, "Elsa:I Come With My Songs". Bootlegger Press and Druid Heights Books, San Francisco. 1986. ISBN 0-912932-12-0
- Kapleau, Philip. Three Pillars of Zen (1967) Beacon Press. ISBN 0-8070-5975-7
- Stirling, Isabel. Zen Pioneer: The Life & Works of Ruth Fuller Sasak, Shoemaker & Hoard. 2006. ISBN 978-1-59376-110-3
- Watts, Alan, In My Own Way. New York. Random House Pantheon. 1973 ISBN 0-394-46911-9 (his autobiography)
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben az Alan Watts című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Buddhizmusportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap